ké 
169 
til, hvad man undertiden træffer længere nede paa Axen, hvor 
Zooider kunne blive til Polyper. Paa flere store Exemplarer har 
jeg nemlig mellem de dorsale („ventrale“) Zooider fundet enkelte 
fuldt udviklede Polyper, aabenbart udviklede af Zooiderne; det 
samme er iøvrigt allerede tidligere iagttaget og afbildet af Panceri 
(15, p. 25). 
Imidlertid tor den Mulighed ikke ganske udelukkes, at Ter- 
minalpolyp og Terminalzooid i nogle Tilfælde helt atrofiere; i saa 
Tilfelde ville Topzooiderne enten være nydannede Individer 
eller til særlig Funktion videre udviklede almindelige (dorsale) 
Zooider, hvad nogle af mine Exemplarer synes at vise. 
I alle Tilfælde kan man sige som Regel, at der paa den 
fuldfærdige Koloni af Pennatula phosphorea ikke findes 
nogen udviklet Terminalpolyp, medens de unge 
Stadier ufravigelig besidde en saadan. Terminalpolypen 
naar her saaledes aldrig at udvikle Kjønsredskaber, men er et rent 
Vegetativt Individ, hvis egentlig individualiserede Parti enten gaar 
til Grunde eller omdannes til Zooid, medens dens øvrige Legeme 
vedbliver at være Axe i Kolonien, hvis andre Medlemmer allerede 
tidlig have overtaget Ernæringen og den øvrige Forplejning af 
denne Fællesejendom; med andre Ord: Forholdene ere som hos et 
Træ, hvis Stamme vedbliver at leve og ernæres, skjønt Topskuddet 
ет gaaet ud. 
Som tidligere berørt formoder jeg, at alle de almindelige 
Zooider have til væsentlig Opgave at lade Vand strømme ind i 
Koloniens Kanaler; dette Vand tænker jeg mig for de unge Ko- 
loniers Vedkommende atter besørget ud alene af Terminal- 
200idet, hos de ældre af Topzooiderne. Iagttagelser раа 
levende Dyr, som kunde afgjøre denne Sag, mangler jeg ganske 
Vist, men jeg slutter fra Forholdene hos Renilla. Der kan nemlig 
ikke være Tvivl om, at mit Terminalzooid hos Pennatula svarer til 
Wilsons ,Exhalent Zooid* hos Renilla, der, som Navnet 
viser, har den omtalte Rolle at lade udstrømme det Vand, som de 
øvrige Zooider (og ny anlagte Polyper) bringe ind i Kolonien; hvilken 
