170 
Rolle maa antages at være af stor Betydning, eftersom dette 70014 
optræder saa tidlig; hos Renilla strax efter, at Larven har ophørt 
med at svømme. Hos Pennatula kunde nu de voxne Koloniers 
Størrelse tænkes at kræve en rigeligere Udspyen af Vand, end ét 
,Exhalent-Zooid^ (Terminalzooidet) kan præstere, og derfor frem- 
kommer der flere saadanne store Zooider, sandsynligvis ved en Om- 
dannelse af de øverste Polyper, som ere blevne hæmmede i Væxten 
og overflejede af andre Medlemmer i Kolonien med Hensyn til de 
dem oprindelig paahvilende Hverv. 
Vi vende nu tilbage til de unge Stadier af Pennatula for at 
anstille en Sammenligning mellem dem og de tidligere bekjendte 
yngre Trin af andre Pennatulider. Asbjørnsen (1) har afbildet 
to meget unge Exemplarer af Kophobelemnon stelliferum (Mill) 
(Mülleri Asb., det ene %4 Tomme langt med en eneste Polyp, 
det andet med to Polyper; men hverken i Text eller Figurer har 
man tilstrækkelig sikre Holdepunkter for en nærmere Sammenligning: 
Jeg antager som sandsynligt, at paa det yngste Stadium er den 
eneste tilstedeværende Polyp Terminalpolypen, som har indtaget en 
lateral Stilling ved dens Axedels ejendommelige Væxt. Hvad den 
ejendommelige Spids, hvormed Axen oventil ender, betyder (Terminal- 
20014?), lader sig uden Undersøgelse af selve Exemplaret ikke af- 
gjøre. Asbjørnsen selv kjendte intet til Zooiderne som uudviklede 
Polyper 1), om han end har set dem som „Vorter“, dannede af eller 
gjennemvævede med Spikler og forsynede med en Aabning, hvor 
igjennem Søvandet antoges at gaa ind. Paa det noget ældre 
Trin af Kophobelemnon med to Polyper, er den øverste af 
disse muligvis Terminalpolypen, under hvilken den næste da 
er opstaaet, og de efterfølgende vilde opstaa. Maaske har denne 
') Idet først Kølliker 1867 (Wirzburger Verhdlg.) fremkom med dis 
lagttagelse, om end Verrill allerede 1865 (Proc. Essex Instit.) - 
nogle Søfjer betegnede Zooider som rudimentære Polyper. 
` 
