178 
Af de i det foregaaende anførte Overensstemmelser mellem de 
unge Stadier af de to Slægter Renilla og Pennatula vil det да 
næppe være for dristigt at slutte, at der hos den ubekjendte Larve 
af Pennatula anlægges paa samme Maade som hos Renilla en 
transversal Skillevæg, Stilk-Septum, i hvilken senere paa en Stræk- 
ning uddannes to Længdehulrum og en Kalkstiver. De fire Længde- 
kanalers morfologiske Forhold hos Pennatula bliver altsaa dette: 
den dorsale og den ventrale Kanal ere Dele af Axe- 
polypens oprindelige Mayehule, Lateralkanalerne der: 
imod Hulrum i den disse adskillende Væg, rimeligvis 
udvidede ,Nærings-Kanaler*. 
Som Slutning paa dette lille Arbejde skal jeg tilføje, at da 
Pennatula maa betragtes som en typisk Søfjer, tør man med største 
Sandsynlighed give den fremhævede Sætning videre Omfang 0g lade 
den gjælde ogsaa for alle andre Søfjer 1), idet Grundtrækkene af 
Axens Bygning i det væsentlige ere de samme, og at шап end- 
videre paa de fleste andre Søfjerslægter bør overføre den Bestem- 
 melse af Koloniens Dorsal- og Ventralflade, som hos Pennatula 
baseredes paa Bygningen af Axedyret, altsaa for Fremtiden ombytte 
de sædvanlige Betegnelser. 
1) Selv for en saadan Form som den af Koren og Danielssen (4 
p. 19, Tab. X) beskrevne Gøndul mirabilis. De nævnte Forff. anse 
den for en meget lavtstaaende, primitiv Pennatulide og etablere for 
den en egen Hovedgruppe (Section IV, som Tillæg til Köllikers 8 
Sectioner (9 р.88)); men efter min Overbevisning er den on særlig 
omformet Søfjer af Köllikers Section I og Subsection I (Ретијоттез), 
en Form, som har fæstet sig til faste Gjenstande og derved omdannet 
Stilken og mistet Kalkaxen, og med Tabet af den sidste har faaet de 
paa en lang Strækning frie indre Skillevægsrande. 
