280 
den, som rimeligt er, meget simpel og tyndvægget; ofte er den paa 
Grund af Bladenes særdeles tætte Stilling reduceret til et Minimum. 
Dens korte Celler have Cellulosevægge med en tynd Kutikula, og det 
er paa Rhizomerne almindeligt, at næsten hver eneste Celle voxer ud 
til et meget langt, glat, flereellet Haar bestaaende af langstrakt cylin- 
driske Celler og to meget korte, i Regelen meget tykvæggede Basal- 
celler. Det er disse saa talrige Haar, Familien skylder sit Navn, og 
vi finde dem f. Ex. hos Psilocephalus mitens, Platycaulon, Eupaepa- 
lanthus Warmingianus, Lophophyllum Itatiaiae o. m. а. Paa overjord- 
iske Skud eller Stængler er Haardannelsen tilsyneladende mere tilbage- 
trængt, men det kommer væsenlig deraf, at Haarene ved Stængel- 
leddenes Strækning oftest falde af, saa at kun deres nederste Grund- 
celler blive tilbage. Med Organets större Udvikling følger her da 
en Tiltagen i Længde af Overhudscellerne, som paa Tværsnit ikke 
udmærke sig ved nogen særlig Störrelse. Dette ses f. Ex. hos 
Eupaep. Schraderi, Tonina fluviatilis, Actinocephalus polyanthus. 
Paa Kurvskafterne pleje de endog at være temmelig smaa, men 
meget tykvæggede, og her spille de utvivlsomt en mekanisk Rolle 
i det mindste i Forbindelse med andre Værsystemer; Trichocalyx, 
Eupaep. tortilis, Eupaep. Freyreissii o. m. a., særlig med tynde, 
faa-ribbede Kurvskafter udstyrede Arter kunne exempelvis nævnes. 
En ganske særlig Udvikling, hvad Störrelsen angaar, have 
Bladenes Overhudsceller, der findes her dog næsten altid 
den Forskel, at Oversidens ere de störste; meget ofte udgöres Blad- 
pladens halve Volumen eller mere alene af Overhud, især paa 
mere tyndbladede Former, f. Ex. Eupaep. Schraderi; denne stærke 
Overhudsudvikling paa Bladene er en Ejendommelighed for F amilien 
(jeg har altid fundet en slig Störrelse ogsaa paa de mange Herbarie- 
exemplarer, jeg har undersøgt i denne Retning). Sete fra Fladen 
ere Cellerne éns, enten sexkantede eller rektangulære, ofte af be- 
tydelig Længde. Længdevæggene ere ikke bølgede (kun Eupaep. 
minutulus danner en Undtagelse) og Endevæggene hælde i Regelen 
noget fremefter, undertiden (f. Ex. hos Actinocephalus) endog meget 
stærkt, saa at Cellerne paa Tværsnit hist og her synes tangential- 
