246 
„Stammer“ ere forholdsvis meget store,) ledet mig til Opdagelsen 
af en ny Karstrængtype, som nærmest slutter sig til de 
perixylematiske, og som jeg har kaldt den bikencentriske; udenom 
en axil Hadromstræng ligger et Lag Leptom, som atter omsluttes 
af en (meget stormasket) Hadrombeklædning [YI 1,2; р, s]; angaaende 
dette Punkt henviser jeg til den mnöjere Redegörelse under den 
nævnte Arts anatomiske Beskrivelse. | 
ТИ denne Type slutter sig nærmest en Form af Lednings- 
vævet, som jeg har fundet i Stænglerne af Eupaep. tortilis [VI, 3], 
til hvis Beskrivelse jeg ligeledes henviser; vi finde ber ligeledes en 
sekundær Nydannelse af saavel Leptom- som Hadromelementer !) 
(de sidste endog meget rigelig); men den foregaar kun paa de 
førstdannede Karstrænges Yderside (indenfor Perieyklen). Det er 
muligt, at flere andre Eriocaulaceer (ogsaa i Rhizomerne) indebolde 
lignende Mestomstrænge [f. Ex. Eupaep. Freyreissii]; hos Tonina 
fluviatilis synes Strængene alm. perixylematiske, men de udadvend- 
ende Kar ere större end de indadvendende; om dette blot er en 
Simplifikation af Forholdet hos Eupaep. tortilis, eller vi her virkelig 
have ægte perixylematiske Karstrænge, vil Udviklingshistorien (som 
mit Herbariemateriale aldeles ikke tillod at undersøge) forhaabenlig vise. 
Karstrængforløbet er hos alle af mig undersøgte Eriocaulaceer 
overmaade simpelt; de fra Bladene kommende Strænge lægge sig 
under mere eller mindre spidse Vinkler op til Centralcylinderen 
og smelte (efter at have gennembrudt Endodermis) sammen med 
dens Strængsystem; hos Eupaep. Schraderi er den antydede Vinkel 
meget spids, hos Тотта fluviatilis næsten ret. Det er et muligvis 
dels ikke har fundet stivelseførende Celler, som i Følge deres gd 
hed kunde betegnes som Amylom, dels heller ikke har kunnet paavis 
Garvesyre i de af mig undersøgte Planter. 
