247 
ret almindeligt Fænomen, at Bladsporstrængene umiddelbart før deres 
Indtræden i Bladfoden gaffeldele sig. 
I Bladene løbe Nerverne parallelt fra Foden til umiddelbart 
under Spidsen, hvor de böje sammen; herude træde deres Leptom- 
masser da i Mægtighed tilbage for Trakeiderne, og disse indtage 
her ofte en betydelig Plads især i saadanne Blade, som have en 
næsten trind Spids [f. Ex. Platycaulon]. Vi vide fra Grönlunds 
Undersøgelser *), at Anastomoser mellem Længdenerverne i de En- 
kimbladedes Blade er en almindelig Regel, fra hvilken der hos den 
nævnte Forf. endog ikke anføres nogensomhelst Undtagelse. Det 
har derfor sin Interesse at se, at vi netop her hos Eriocaulaceerne 
have en saadan: Nerverne staa ikke i Forbindelse indbyrdes. I 
Regelen er ingen af dem udpræget som Midtribbe; hos Eriocaula- 
свет med smalle Blade kan en saadan dog træde frem [Psiloce- 
phalus nitens, Eupaep. Freyreissii]. 
Angaaende Røddernes Ledningsvæv kan bemærkes, at der ikke 
heri viser sig nogen væsenlig Afvigelse fra den Bygning, der er 
ваа typisk for de fleste Planters Rødder, undtagen paa et enkelt 
Punkt. Der er nemlig den (ogsaa af v. Tieghem opdagede) Ejen- 
dommelighed, at Karrené enten overalt [Толта; Carphocephalus 
caulescens, Eupaep. tortilis (ХІ, 6)] eller kun paa nogle af Central- 
eylinderens , Straaler* ГЕгіосаш. helichrysoides, Eupaep. Schraderi] 
gennembryde Perikambiet og støde direkte op til Endodermis; dog 
findes ogsaa de Tilfælde [Еираер. Schenekii (ХІ, 4)], hvor de alle 
holde sig indenfor Perikambiet. 
VI. Væxtpunktet. 
Stammens Væxtpunkt er undersøgt hos nogle faa Arter 
9% har overalt vist sig éns bygget. Det ег lavt, næsten fladt og af 
ringe Udstrækning [YIL 1]. Indenfor et tydeligt Dermatogen findes 
et Par Periblemkapper, mén Pleromet er uregelmæssigt. Anti- og 
А EE 
') Botanisk Tidsskrift, I. Bd. 1866, pag. 167. 
