248 
Perikliner af betydeligere Længder træde saaledes ikke frem; om 
„ТорсеПе“ er her ikke Tale. For øvrigt skal jeg henvise til den 
specielle Del, hvori Beskrivelsen findes. De unge Blade voxe hurtig; 
i deres Axler dannes meget snart en stor Masse Haar: de oven- 
omtalte ,,Eriocaulacéhaar*, som enten (Zupaep. tortilis, Carphoce- 
phalus caulescens) senere i al Fald for störste Delen falde af, eller 
(Lophophyllum Itatiaiae, Eupaep. Warmingianus, Eriocaulon helichry- 
soides o. m. а. med Rhizom) vedblive at sidde mellem de tæt sammen- 
trængte Blade. i 
Rodens Væxtpunkt er ikke undersøgt i histologisk Hen- 
seende; der dannes en Rodhætte, men den er meget ubetydelig, og 
dens Cellers Vægge boldne i Vand ud til en rigelig Slim |М, 7; c, 8). 
Skönt Mangel paa passende Materiale har hindret mig i at 
undersøge Røddernes Dannelse. har jeg dog ved tilfældige lagt- 
tagelser hist og her kunnet sé, at Rhizomernes Rødder opstaa lige 
indenfor Endodermis, hvilket selvfølgelig ogsaa er Tilfældet med 
Røddernes Sidegrene. | 
Alle Arters Kurvskafter besidde et interkalært Væxtpunkt 
ved deres Grund; her holder Vævet sig længe ungdommeligt, be- 
skyttet af det skedeformede Forblad; vi have her et f. Ex. til 
»Kurv*skafterne hos Armeria svarende Forhold, kun at Үзхі- 
_ punktet hos sidstnævnte er anbragt i Skaftets øverste Ende. 
Efter saaledes at have givet en Oversigt over de vigtigste 
anatomiske Træk af denne Plantefamilies Bygning, saa vidt de af 
mig undersøgte Arter, der række over et ikke ubetydeligt Stykke 
af Familien, have tilladt, skulle vi anstille nogle Sammenligninger 
med andre Familier, for saa vidt saadant er muligt. 
Eriocaulaceernes Slægtskab søges i nogle af de nyeste syste- 
matiske Bearbejdelser [Körnicke, Hieronymus 05 Eichler; 
hvortil ogsaa Warming slutter sig] blandt Restionaceer [imellem 
hvilke Robert Brown havde anbragt Eriocaulon, der endnu tid- 
ligere af A. L. de Jussieu var henført til Cyperoideerne], Cen- 
trolepidaceer [hvormed Eriocaulon og Tonina samt Restionaceerne 
