260 
ganske anderledes udført, hvorom jeg nöjere har udtalt mig ovenfor 
og 1 den specielle Del. 
Med Hensyn til Overhuden paa de her omhandlede Stængler 
kan anføres en histologisk Ejendommelighed hos flere Cyperaceer, 
der heller ikke forekommer hos nogen Eriocaulacé, nemlig de kegle- 
formede Fortykkelser paa visse Overhudscellers [p Keglecellernes"] 
Indervægge, som Duval-Jouve har beskrevet 1). 
Saa vel hos Eriocaulaceer som hos Cyperaceer, Juncaceer og 
(i al Fald mange) Gramineer findes tydelige Skeder udenom Kar- 
strængene; dels Afledningsskeder, til hvilke Assimilationsvævet støtter 
sig, dels mekaniske Skeder derindenfor. Dette Forhold kan imid- 
lertid næppe have nogen stor systematisk Værdi, eftersom det ogsaa 
forekommer hos saa mange andre Planter. 
De i mange Cyperaceers Blomsterstandsskafter forekommende 
Luftrum have ikke noget tilsvarende hos Eriocaulaceerne; disses 
rigtignok ogsaa i Regelen meget tynde Skafter 'ere solide. 
Cyperaceernes og Gramineernes Blade vise ofte en stor Lig- 
hed i det Ydre med Eriocaulacébladene, idet man hos alle tre Fa- 
milier finder græsagtige Blade. Lighedspunkterne mellem den her 
behandlede Families Blade og de andres ere dog nærmere beset 
ikke saa særdeles mange. For Gramineernes Vedkommende foreligge 
flere Undersøgelser over Bladenes Anatomi; naar Talen er om еп 
Sammenligning, bör man holde sig for Öje, at Græsbladene efter 
Struktur og Plantens Voxested bekvemt kunne sondres i to Kate- 
gorier: Enggræs med Наде Blade og frit liggende Spalteaabninger 
og Steppegræs med Bladplader, som kunne rulle sig eller lægge sig 
sammen, og som have beskyttede Spalteaabninger. Ingen mig ђе 
kendt Eriocaulacé [jeg tænker her ogsaa paa det af mig undersøgte, 
1) Cfr. Les Cyperus de France, Le, p. 854 og Tab. XXI, fig. 9 [heri Hen- 
visning til hans tidligere Artikler herom]. — For øvrigt maa 0 
ved denne Lejlighed Hej berg fremhæves som endnu tidligere Iagttager 
[l е. pag. 214; Tab. II, fig. 20]. Dog har rimeligvis allerede Н. v. Mohl 
opdaget dem [Kieselskelett leb. Pflanzenzellen; Bot. Лена. 18611. Cfr 
ogsaa Westermaier: Pringsheims Jahrb. 1884, Bd. XIV [pag. 65 08 
Tab. VII, figg. 3 og 4]. 
