267 
temmelig tyndvæggede Parenkymceller med yderst faa og særdeles 
` smaa Cellemellemrum samt forholdsvis store, kugleformede, usammen- 
satte Stivelsekorn, större end de i Barkcellerne. 
Karstrængene forløbe meget uregelmæssig og bugtet; et Tvær- 
snit af Rhizomet træffer derfor i Regelen kun faa vinkelret paa 
deres Længdeaxe; Grene fra dem udgaa under (paa Længdesnit) 
spidse Vinkler gennem Endodermen og Barken (hvori en Endoderm- 
beklædning ledsager dem) til Bladene. Om deres histologiske Sam- 
mensætning er der intet særlig mærkeligt at anføre undtagen, hvad 
der dog ogsaa træffes i andre monokotyledone Rhizomer, at de ere 
koncentriske; de vise nærmere angivet den særegne Type heraf, 
som af Laux") er bleven kaldt den perixylematiske; Hadrom- 
elementerne omgive nemlig, som det hyppigst er Tilfældet i kon- 
centriske Karstrænge, Leptomstrængen; denne dannes af langstrakte, 
yderst smalle Sirør med skraat stillede, men vanskelig iagttagelige 
Siplader; i deres Indhold forekomme yderst smaa Stivelsekorn; de 
derimellem udfyldende ,, Kambiform*-Celler, Annex-Celler og Amylom- 
elementer [Troschel?)]| som paa Tværsnittet ogsaa vise en meget 
ringe Diameter, have rigt Plasmaindhold og langstrakte Cellekærner. 
Sirerene falde ikke som hos saa mange andre monokotyledone 
Planter i Öjnene ved Form eller Störrelse, en Sætning, som for- 
övrigt gælder ganske almindelig for Eriocaulaceerne. Hadromets 
Kar ere Skruekar med ringere og Nætkar med större Diameter; 
Særlig store blive disse i Karstrænganastomoserne. 
De Karstrænge, som strække sig igjennem Barken ud i Bladene, 
ere kollaterale, men i histologisk Henseende sammensatte som Cen- 
traleylinderens. Jeg har enkelte Gange bemærket, at Hadrom- 
· elementerne i Centraleylinderens Strænge ikke strakte sig helt rundt 
om Leptomet; i andre Tilfælde har jeg kun fundet yderst faa Kar 
Раа Strængens Yderside;.Kollateralitet kan altsaa forekomme, og 
Te dE 
') Ein Beitrag zur arne der Leitbündel im Rhizom monoe. РА. Diss. 
Berlin 1887, p 
9 «huge i das Mestom im Holze der dikot. Laubbåume. 
[Verh. d. bot. Ver. Prov. Brandenb. Berlin 1880.] 
