278 
Kammervægges Sammenskrumpen, der atter ег en Følge af, at 
Cellerne, som uden Mellemrum slutte til hverandre, tömmes og falde 
sammen. De horizontalt eller (i Regelen) noget skraat stillede Dia- 
fragmer [X, 1] falde derimod ikke sammen; de ere sammensatte af 
horizontalt stillede, flade, stjærneformede, bladgröntholdige, temmelig 
tykvæggede Celler, hvis Vægge bestaa af ren Cellulose, og paa de fri 
Flader beklædes med et yderst tyndt, kutikulariseret Yderlag; disse 
Diafragmer, som med korte, op- og nedad divergerende Arme sætte 
sig fast paa Inderbarkens yderste Celler og udadtil støde op til 
det forkorkede, subepidermale Cellelag, ere Aarsagen til den törrede 
Rods tværstribede Ydre. Т det nys nævnte Epidermoidallag ere 
alle Celler omtrent lige lange; paa Tværsnittet ses dets radiale 
Cellevægge at alternere med Overhudens. Dennes tyndvæggede, 
temmelig store Celler ere sete fra Fladen langstrakt rektangulære 
eller sexkantede; Rodhaar har jeg ikke fundet paa mit Materiale. 
Actinocephalus polyanthus Kth. 
Én anden Væxtform indenfor Eriocaulaceernes Familie er Acti- 
nocephalus, ligesom Platycaulon m. fl. en Underslægt af Paepalanthus, 
og, som det synes, en meget naturlig Afdeling. - Flere Arter af 
denne for Camposegnene saa karakteristiske!) Eriocaulacé ere henad 
Mandshöjde, have forholdsvis rig og ejendommelig Forgrening 08 en 
halv træagtig, meget solid Stamme; denne skal i Følge Martius's 
Iagttagelser”) paa selve Voxestedet endog voxe i Tykkelse ligesom 
Palmernes [et Punkt, som mit Materiale desto værre ikke hår til- 
ladt mig at undersøge nærmere], og den Rigdom af Blomster, som 
frembringes, overgaar alle andre Eriocaulaceers og er i og for sig 
overordenlig. 
Medens mange Eriocaulaceer voxe ved Vand eller раа fugtig 
Jord, staa Actinocephalus-Arterne paa tör Grund, udsatte for Solens 
1) Griesebach: Vegetation d. Erde, 2te Aufl, II, pag. 385. 
*) Martius: Епосашеае; [L c., pag. 20]. 
