289 
sidede, undertiden næsten rektangulære; et Længdesnit vinkelret 
paa Bladfladen viser os, at deres temmelig tykke, med glat Kutikula 
bedækkede, smukt lagdelte Ydervægge ere plane eller meget svagt 
bugtede, medens Tværsnittet viser os dem lidt udhvælvede. Inder- 
væggene af disse store Celler ere i Regelen svagt, men tydelig 
bølgede paa tværs, og Endevæggene staa meget skraat, men ere 
alle indbyrdes parallele. De hælde opad imod Bladspidsen. Denne 
deres ejendommelige Stilling medfører, at Overhudscellerne paa 
Tversnit hist og her synes tangentialdelte. Der findes ingen Spalte- 
aabninger imellem dem, men de karakteristiske Haar, hvis Dannelses- 
maade og Indföjning i Huden [XIL 1; kl jeg udførlig har skildret for 
Eriocaulons Vedkommende, forekomme her i samme Skikkelse som 
hos Platycaulon, idet de ете lange og klare Børstehaar. 
Undersidens Overhudseeller, hvis kemiske og fysiske Forhold ere 
ligesom Oversidens, ere (paa Tværsnittet) af höjst ulige Störrelse 
ГА, 2, ие), dog for saa vidt regelmæssige, som deres Höjde er mindst 
i Nærheden af Spalteaabningerne [st], hvis Lukkeceller ere de aller- 
mindste paa hele Bladets Tværsnit, hvorpaa den jævnt tiltager, 
indtil den midtvejs imellem de nævnte Aabninger opnaar sit Maxi- 
mum. Paa Længdesnit ses et höjst mærkeligt Forhold at göre sig 
gældende i disse store Overhudscellers Form, idet de indad imod 
Bladkødet udsende lige lange Forlængelser eller temmelig store, 
indad fladt afrundede Udposninger af Indervæggene (UL 1], ofte to fra 
Samme Celle; ved Siden af hinanden (i Bladets Tværretning) liggende 
Cellers Forlængelser ligge da omtrentlig i samme Linie. Overhudens 
besynderlige Form giver da paa Bladets Underside Anledning til 
Dannelsen af hvælvede Luftrum [7], formelige Buegange, i hvis damp- 
mættede Luft vi allerede her kunne bemærke, at de grönne Celler 
ikke rage op. Spalteaabningerne, som omtrent ligge i Flugt med 
Overhudscellernes Yderflade, blive derved hævede meget höjt over 
det grönne Bladkød, og Aandehulernes Sider (samt tildels deres 
hvælvede Loft) udgåres, som man vil lægge Mærke til, alene af 
Overhudsceller. Lukke- og Bicellernes Form og Lejring frembyde 
her de samme Forhold som hos Eriocaulon. 
Vidensk. Meddel. fra den naturh. Foren. 1888. 19 
