298 
fast paa et enkelt, helt omkring Centraleylinderen gaaende Lag af 
tyndvæggede, paa Længdesnit langstrakte, plasmafyldte Celler; jeg 
anser dem ikke for mekanisk virksomme, eller i al Fald er denne 
Funktion saare underordnet; deres Betydning turde derimod være 
den at bortlede Stofferne, der dannes i det grönne Уфу, i Lighed 
med de storcellede, klare Skeder, vi træffe f. Ex. i Höjbladene hos 
Cyperus alternifolius*). Denne Ledningsskede hører til Inderbarken; 
den støder umiddelbart op til den mekaniske Sklerenkymring 
indenfor, i hvilken Karstrængene ligge, og som er sammensat ош- 
trent som de mekaniske Strænge i Barken. 
Karstrængene i Kurvskaftet ere to Slags: större og mindre. 
Hine ligge mest indenfor det sklerenkymatiske Væv, idet kun en 
svag Bue af dettes Celler støtter dem indadtil, disse ligge derimod 
mere udenfor den mekaniske Skede, idet kun en svag Bue af 
mekaniske Celler gaar udenom dem. 
De större Karstrænge ere normale, kollaterale, paa Tværsnit 
noget radialstrakte (ægformede); paa hver Side af Hadromet ses et 
vidt Nætkar, imellem dem en Tværrække af snævre Skruekar; i 
Protoxylemet findes en Lakune med Rester, især af Ringkar. 
Tværsnittet af Leptomet, hvis Celler ere ganske som de til- 
svarende hos Eriocaulon og de andre af mig undersøgte Medlemmer 
af Familien, er rundagtigt eller lidt tangentialstrakt. 
De mindre Karstrænge [XII 7; £], hvis Bygning er ligesom 
de störres, ere paa Tværsnit rundagtige; de ere sammensatte af 
færre og lidt mindre Elementer. 
Centraleylinderens axile Væv (Marven) indenfor Karstræng- 
systemet med dets mekaniske Celler bestaar af tyndvæggede, poly- 
ödriske Parenkymeeller, der mangle Stivelse og Klorofyl. I dette 
Vær findes Karstrænge, der ikke staa i Forbindelse med de nys 
beskrevne; de ere i Regelen temmelig svage og besidde ikke 
Skeder om sig. Deres (paa Tværsnit) rundagtige og meget smaa- 
cellede Leptom omsluttes, for saa vidt som de ere kollaterale, bue- 
') Сё. Haberlandt, Physiol. Anat., 1884, p. 187, fig. 64. 
