299 
formig af Hadromkarrene. Det kan da synes ret paafaldende, at 
disse Karstrænges Orientering i Forhold til Blomsterskaftets Peri- 
feri ikke viser nogen Konstans, idet Hadromet vender snart den 
ene, snart den anden Vej. Men meget ofte ser man, åt endda paa 
66 og samme Tværsnit flere Karstrænge ere perixylematiske, 
og Grunden til deres tilsyneladende uregelmæssige Orientering er 
aabenbart den, at de forholde sig forskellig i de forskellige Höjder"). 
Disse marvstilede Strænge, hvis Antal i de af mig undersøgte 
Blomsterskafter varierede fra 6 til 8, staa ikke indbyrdes i For- 
bindelse ved Anastomoser. 
Den Del af Skaftet, hvortil vi bidtil have holdt os, var den 
extravaginale Del. Den nederste, af det skedeformede Forblad 
dækkede Del er af langt blødere Beskaffenhed, idet den væsenligst 
afviger fra den ovenomtalte ved Mangelen af udpræget mekanisk 
Vær. Allernederst kan man ikke engang skælne noget assimilatorisk 
Vær; Barken er altsaa mere ensartet, lidt kollenkymatisk fortykket, 
ligesom Overhuden plasmarig og af et ungdommeligt Præg; gaa vi 
nedenfra opad udvikles af det mekaniske Væv Centralcylinderens 
Skede først, særlig omkring Karstrængene, og det fortjener at an- 
føres, at næsten alle Tværsnittets marvstillede Karstrænge her ere 
perixylematiske. 
Bladet. 
De stive, i levende Tilstand aabenbart mørkegrönne, temmelig 
Solide og meget tæt stillede, bredt linie-lancetformede Blade ere 
Oprette og bifaciale ligesom hos Eriocaulon helichrysoides 08 vise 
følgende anatomiske Sammensætning. 
Overhuden, som paa Bladets spalteaabningsfri Overside er 
Meget storcellet, i Modsætning til Undersidens, hvis Celler paa 
Tværsnit ere af adskillig ringere Dimensioner, har paa begge Sider 
samme Hovedform af sine Celler, nemlig den rektangulære. Раа 
ps a e e RR 
1) Et Forhold, som vel ikke er almindeligt, men dog kendt, f Ex. hos 
nogle Juncus- Arter; [Laux: Beitr zur Kenntniss d. Leitb. monoc. 
РА, Diss. Berlin, 1881]. 
