811 
celler ligge i Længdestriber afvexlende med де nævnte, ejendomme- 
lige Haar. Disse Spalteaabninger give Anledning til en nærmere 
Omtale af deres Lukkecellers Form, idet denne nemlig her er typisk 
udviklet i den Skikkelse, som jeg næsten overalt hos Eriocaulaceerne 
har truffet den. Lægges et tyndt Tværsnit gennem Midten af en 
Spalteaabning [IX, 5], ses de sidestillede Biceller, saa vel som i endnu 
höjere Grad de imellem dem liggende Lukkeceller at være overord- 
enlig smaa i Forhold til de nærmeste Overhudsceller; Spalteaabnings- 
apparatet er hævet lidt over disses Yderflade. Bicellernes Vægge 
ere temmelig tynde, tyndere end Overhudscellernes ved Siden af, 
men selve Lukkecellerne ere tykvæggede, især udad til og paa 
øverste Kant indad imod Spalten; her løbe de ligefrem ud imod 
hinanden i en meget skarp Æg. Ses de fra Overhudens Yderflade 
[IX, 4], synes Spalten stor og elliptisk, navnlig ved flygtig Iagttag- 
else og svage Forstörrelser; stærkere Forstörrelser lære os, at der 
midt igennem den tilsyneladende saa vide Spalte gaar en yderst 
fin Linje: den egenlige Aabning. Aandehulen, over hvilken раа 
Tyærsnit de smaa Lukkeceller dække som to mod hinanden vendte 
Fuglenæb, er lille; dens Begrænsning indad frembyder intet særlig 
ejendommeligt. 
Bladkødets grönne, svampede Væv er forskellig uddannet paa 
Over- og Undersiden; gennemgaaende ere dets Celler temmelig store 
og tyndvæggede; de indeholde tydelige, stivelseholdige Bladgröntkorn 
samt én eller to yderst smaa, stav- eller prismedannede Kalkoxalat- 
krystaller. Cellemellemrummene ere overalt, men særlig i Bladets 
nedre Halvdel meget store; Vævet er dog ikke delt i Diafragmer 
som hos Eriocaulon, men mere ligelig, nætformet fordelt. Under 
Oversidens Overhud findes et særdeles tydeligt Lag eylindriske, 
mere bladgröntholdige Palissadeceller, der раа Længdesnit af Bladet 
vise en mere eller mindre udtalt Hældning henimod Bladspidsen; 
den Maade, paa hvilken dette Vævs Celler gruppevis hvile paa og 
Slutte sig til det underneden værende Svampeparenkym, hvis Celler, 
der ofte løbe ud i korte, tykke Arme, ligeledes gruppevis slutte sig 
til hverandre, er (paa Længdesnit) en smuk Illustration til Haber- 
