314 
rette Rhizom, som ogsaa udsender de tynde, brunlige, solide Rødder. 
Imellem Bladenes Tilhæftningsflader findes der en stor Masse lange, 
tynde, skøre Haar. Blomsterkurvenes fireribbede Skafter ere tem- 
melig lange, c. 1 Fod eller lidt derunder; Vagina er skraat afskaaren 
foroven og noget oppustet i Mundingen (Mærke efter den indeslut- 
tede Kurv). Kurvene ere middelstore. Planten har en vis habituel 
Lighed med Paepalanthus Oerstedianus Keke. 
Rhizom. 
Rhizomet var paa mit Exemplar ikke langt, kun faa Centimetre. 
Fra dets tyndvæggede, men paa Grund af Bladenes Tæthed kun 
lidet udstrakte Overhud, hvis Celler ere langstrakte, omtrent lige 
saa höje som brede, udgaa de fra de yngre Stængeldele omtalte, 
lange, skøre Haar, der hvert især er forsynet med to lave, noget 
mere tykvæggede Grundceller paa sedvanlig Eriocaulacé-Vis. De 
falde senere af. 
En eneste Stængelspids har staaet til min Raadighed [YIL 1]; 
om end flere Præparater end de faa, der kunne göres af saa lidt 
Materiale, kunde have været ønskelige, har jeg dog set tilstrække- 
ligt til at kunne fastslaa, for det første, at den havde den samme 
flade Form som hos andre Eriocaulaceer, og dernæst, at dens 
Histogener ganske vare som hos hin; altsaå ere de peri- og anti- 
kline Buer, der i kuppelformede Stængelspidser oftest optræde med 
saa stor Tydelighed, ikke meget udprægede; under et indad tydelig 
afgrænset Dermatogenlag ses et Par Periblemlag, men Grænsen 
mellem de inderste heraf og det temmelig utydelig ordnede Plerom 
har mit ene Snit ikke kunnet lade mig fastsætte. [Lignende Van- 
skeligheder antyder ogsaa de Bary!) og Haberlandt?) for 
andre Planters Vedkommende, ligesom vi tidligere gennem Han- 
steins?) og Warmings*) Studier, hvis Resultater vel ogsaa de 
1) Vergl. Anatomie pag. 9. 
2) Physiol. Anatomie pag. 48. 
з) Seheitelzellgruppe im Vegetationspunkte d. Phanerogamen, Bonn 1868. 
*) Forgreningsforhold hos Fanerogamerne; Vidsk. Selsk. Skr., 5. Række, 
naturv. og mathem. Afd., Bd. 10, I, pag. 140. 
