827 
formede Blade, hvoraf de underste ere tilbagekrummede; de udgaa 
fra et kort, lodret Rhizom og have en usædvanlig Stivhed. Dens 
firefurede, lange Skafter bære Kurve af Middelstörrelse, omtr. som 
hos Eupaep. Oerstedianus, og dens Rødder ere brune, tynde Jord- 
rødder uden særegne Ejendommeligheder. Forbeholdende mig denne 
utvivlsomt nye Arts Beskrivelse vil jeg her blot benævne den 
Eupaep. Schenckii. 
Rhizomet 
er paa den ringe Overflade, som findes mellem de meget tæt- 
stillede Blade, beklædt med de sædvanlige, lange, skøre Erio- 
caulacé-Haar. Det er saa kort, at det næsten lader sig sam- 
menligne med en Løgkage. Indenfor en Overhud af tyndvæggede, 
i Tværsnit omtrent isodiametriske Celler findes en temmelig mægtig 
Bark, hvis Elementer ere radialt strakte og forsynede med ret tykke, 
grovt porede Vægge samt et fint kornet Plasma med kugleformede, 
usammensatte Stivelsekorn. Grænsen mellem Barken og den af 
denne omsluttede Centraleylinder udgöres af en meget stærkt sklero- 
tisk, mørkebrun C-Skede, dannet af et enkelt, sammenhængende Celle- 
lag med grenede Porekanaler i de stærkt fortykkede Side- og Inder- 
vægge. En temmelig storcellet, paa mange Steder endog flere Gange 
tangentialdelt Pericykel udgår Centraleylinderens yderste Lag, inden- 
for hvilket de talrige, i uregelmæssige Bugter slyngede Karstrænge 
befinde sig. De smelte hyppig sammen til större Mestompartier, 
hvis Grundmasse udgöres af meget vide, kortleddede Nætkar, som 
omslutte mere eller mindre regelmæssige Grupper (Strænge) af Leptom; 
først længere inde imod Rhizomets som en Marv udviklede axile 
Vær findes enkelte, adskilte Karstrænge [dog kunne paa flere Steder 
Saadanne ogsaa træffes i Periferien], der da som hos de fleste andre 
Eriocaulaceer ses at være perixylematiske. De snævrere Kar nærmest 
udenom det paa Tværsnit yderst fintmaskede Leptom ere Ring- og 
Skruekar. Marvens Celler ere ligesom Barkens, kun ere de шеге 
isodiametriske, 
Kurvskaftet 
er firekantet med meget lave Furer. I Hovedsagen er det bygget 
