544 
linjeformede og korte Blade beklædt, lodret og tyk Rodstok. Lige- 
som hos de ovenfor omtalte Planter kunne vi i anatomisk Henseende 
skælne imellem en Overhud, en Bark og en Centraleylinder. 
Overhuden bestaar af tyndvæggede, noget udhvælvede Celler 
med temmelig stor Cellekærne og tynd, glat Kutikula; umiddelbart 
ovenover Bladfæsterne dannes der en stor Masse lange Haar, som 
sædvanlig hos denne Familie dannede af to lave Grundeeller og en 
Række, meget langt-cylindriske, klare, egenlige Haarceller, hvis 
Plasma danner en yderst tynd Vægbeklædning; hen imod Haarets 
| Spids tiltage Cellernes Lysning i Diameter; Endecellen er den tyk- 
keste, den ender spidst-afrundet og er, særlig paa de længste 05 
formodenlig ældste Haar, hyppig ligesom kloformet krummet. Mem- 
branen er aldeles glat og lige tyk paa alle Haarcellerne. 
Under eller indenfor Overhuden findes Yderbarken, bestaaende 
af to Lag tæt sammensluttende, tyndvæggede Parenkymceller, som 
foruden Plasma og store Cellekærner indeholde Stivelse (usammen- 
satte, kugleformede Korn) og Krystaldruser af oxalsurt Kalk; det 
kan her tilföjes, at alle (eller dog de allerfleste) tyndvæggede Pa- 
renkymceller hele Rodstokken igennem have samme Indhold. Mellem- 
barkens temmelig store Celler ere stærkt radialstrakte, cylindriske 
og skraat opad rettede; de danne et svampet, luftholdigt Arm- 
parenkym, idet de kun staa i Berøring med hverandre ved kortere 
eller længere, uregelmæssig anbragte Forlængelser, men det kommer 
ikke til Dannelsen af egne Luftkamre og Diafragmer, som f. Ex. 
hos saa mange ægte Vandplanter. 
Inderbarkens Celler ere meget lig Yderbarkens, danne altsaa 
et almindeligt Parenkym; herfra maa dog det inderste Lag undtages, 
som er udviklet til en særdeles udpræget Endodermis. Dennes 
Celler ere langstrakte, meget stærkt sklerotiske og brune, saa at 
dette Cellelag paa et Tværsnit af Rhizomet allerede viser sig tydelig 
for det blotte Öje; Væggene, hvis Fortykningslag træde særdeles 
tydelig frem paa fine Tværsnit, ere gennemsatte med smukt grenede 
 Porekanaler, som vi kende fra saa mange Stenceller, og i det Indre 
ses Cellekroppen, i hvis Midte Cellekærnen ег ophængt i Plasma- 
