345 
strömme, der meget hyppig synes at fortsætte sig i det Plasma, 
som udfylder Porekanalerne; trods megen Umage er det ikke lykke- 
des mig at paavise nogen Forbindelse mellem Cellekroppene, skönt 
Porekanalerne her som  andensteds i to sammenstodende Vægge 
korrespondere med hinanden. 
Centraleylinderens Grundvæv, i hvilket де bugtede Karstrænge 
forløbe, er et temmelig tykvægget Parenkym, i hvis Cellevægge 
ses korte, brede Porer. Karstrængene ere perixylematiske; deres 
Kar ere dels Skrue-, dels Nætkar, men i øvrigt frembyde de intet 
af. særlig Interesse, de omgives ikke af særegne Skeder, og 
Været imellem dem og indenfor dem bestaar af stivelseførende 
Parenkym, hvis svagt fortykkede Cellevægge have korte, flade 
Porer; den axile Del af dette Væv danner en karstrængfri Marv. 
Roden. 
Roden er en Trævlerod, hvis tykke, meget svampede, blege 
Rødder bryde frem af Rhizomets nedre Del; bestemt Stilling i For- 
hold til Bladene har jeg ikke kunnet finde, lige saa lidt som hos 
nogen anden af mig undersøgt Eriocaulacé. 
Hvad de histologiske Forhold angaar, da bestaar den bløde, 
klorofylløse Overhud af store, noget langstrakte, раа Tværsnit 
kvadratiske Celler med tynde, lidt udadhvælvede Ydervægge; hist 
08 her afskæres der ved en Horizontalvæg en lille, kubisk Celle 1 
Enden af en Overhudseelle, og idet denne korte Celle radialdeles, 
anlægges derved to ved Siden af hinanden liggende Moderceller, som 
uden Tværdelinger voxe ud til lange, tyndvæggede Rodhaar: ogsaa 
hos denne Art finde vi altsaa Tvillingrhizoider. Første 
subepidermale Lag, Rodbarkens yderste, er meget ejendommeligt; 
dets meget langstrakte, paa Tværsnit kredsrunde Celler, hvis Diameter 
er meget ringere end Overhudscellernes, ere ikke forkorkede; de 
ligge nójagtig under Overhudens Radialvægge, særlig de longitudinale, 
98 staa ved rørformede Arme i Forbindelse med hverandre under- 
neden Overhudstværvæggene; de ere nemlig saa smalle, at Störste- 
delen af Overhudscellernes Indervægge er blottet. De derpaa følg- 
