| 
| 
f 
| 
| 
] 
I 
353 
sammenhængende Celler, som stive dem af, støde indadtil op til 
den af tre å fire Cellelag dannede Inderbark, hvis sklerotiske Celler 
have ret store Cellemellemrum. 
Endodermis bestaar af stærkt radialstrakte, smalle Celler. 
Længe efter at Inderbarkens Sklerose er begyndt, holde disse sig 
tyndvæggede; Casparys Pletter ere ikke tydelige, da Væggene ere 
bølgede i deres hele Udstrækning. Senere indtrædende, stærke 
Fortykkelser omdanne omsider den tyndvæggede Endoderm til en 
O-Skede. 
I Centraleylinderen gennembrydes Perikambiet af Hadrom- 
straalerne. I Axen findes ét eller to vide Næt-(Stige-)Kar. 
Denne Rodbygning tyder paa fugtigt Voxested; jeg ved intet 
om, hvor mit Exemplar er taget, men det har utvivlsomt været paa 
en noget anderledes Lokalitet end de to andre Lophophyllum-Arter, 
der ere fundne henholdsvis i rivende Ström og paa tör Savanne. 
Trichocalya sp. nov.! [Schenck misit!]. 
En sandsynligvis ny Art af Underslægten Trichocalyx var 
imellem det mig af Schenck overladte Spiritusmateriale. Den 
staar utvivlsomt nær ved Tr. rufulus Kth., er en lav, tueformet, 
haaret Plante med grundstillede, linjeformede, tilspidsede Blade, 
‚ Som udgaa fra en yderst kortleddet, opret eller skraat opstigende 
Rodstok, som imellem Bladene er tæt besat med lange, klare Haar. 
Fra den udgaa de tykke, svampede, hvide Rødder. Kurvskafterne, 
hvis Grund omgives af en skraat afskaaren, haaret Vagina, ere 
utydelig furede, 8 å 10 Cim. lange. 
Rhizomet. 
Den tykke, sammentrængte, næsten knoldformede Stængel, der 
Staar lige i Jordskorpen, har paa Grund af de saa tæt paa кк 
andre siddende Blade ingen fri Overflade. Fra de forholdsvis 
faa Overhudseeller, som kunne siges at repræsentere denne, (saa 
vel som fra Bladfødderne) udgaa talløse, lange Haar af den sæd- 
Vidensk. Meddel. fra den naturh. Foren. 1888. 28 
