374 
Eup. tortilis: ad lacum; in paludibus; in arenosis graminosis tem- 
pore pluviali inundatis; in arenosis humidis. 
Psilocephalus nitens: in paludibus udis; in locis altis arenosis ad 
rivulos; in campis paludosis; in paludibus spongiosis. 
Carphocephalus caulescens: in pratis humidis; in paludibus; т 
arenosis udis; in eaespitosis. 
Tonina fluviatilis: in aqua submersa ejusque ripa; in pratis palu- 
dosis; in arenosis ad ripas fluviorum Savannarum ; ad mar- 
gines lacuum ; ad fontes in locis umbrosis. 
Disse Exempler vise tilstrækkelig tydelig, at vi have med Sump- 
planter at góre, delvis endog med Vandplanter. I al Almindelighed 
bemærker Kórnicke!) yderligere: „Aliae presertim Paepalanthi 
species ризШае numerosissimis speciminibus in solo humidiusculo, 
quod in Europa Exacum filiforme et Radiolam millegranam 
tenet, consociantur*. At nogle Eriocaulaceer ogsaa forekomme раа 
törre Savanner, kan anføres som Undtagelser. I Regelen ville de 
herhen hørende Arter have samme naturlige Betingelser at voxe 
under, som Flertallet af vore Cyperaceer. 
à. Assimilationen. 
Det fremgaar af den mig bekendte, Litteratur ikke overalt 
tydelig, hvorledes Belysningsforholdene have været раа de af 
mig undersøgte Eriocaulacéarters Voxesteder; men dersom vi kunne 
stole paa de hos andre Planter og paa andre Steder indvundne 
Resultater, ere vore ægte Lysplanter; der foreligger heller ikke 
den fjærneste Grund til at tvivle herom.  Strandmarker, fugtige 
Enge, Bredden af Søer, Campos-?) og Savanne-Egne ere fuldt be- 
lyste Steder. De store, stive Dimeranthus- og Actinocephalus- 
Former ere fremfor alle utvivlsomme Lysplanter, men derfor kunne 
de ganske smaa Arter godt paa Grund af deres Opholdssted nede 
1) Le; Vol. Ш, pars I; pag. 502. ва 
2) Cfr. ogsaa: Griesebach: Vegefation d. Erde, 2te Aufl, 1884; IL Ba., 
pag. 885. 
