880 
Hos mange Græsser og Halvgræsser, ikke at tale om særlige 
Ørkenplanter, findes Vandvæv. Et saadant har jeg ikke fundet 
særlig uddannet hos nogen Eriocaulacé, men jeg skal her göre op- 
mærksom paa, at de ofte meget vide, mekaniske, kollenkymatiske 
eller halvkollenkymatiske Celleformer, hvoraf Bladenes Stereom- 
strænge ere sammensatte, utvivlsomt som Bifunktion have den Op- 
gave at være vandførende. I det mindste indeholde de ikke sær- 
lige Indholdsstoffer. 
Det forekommer mig derfor, at vi i Eriocaulacébladene have 
meget smukke Exempler paa en Bygning, der svarer til Voxestedets 
Fordringer. Solens Straaler fremkalde en Fordampning, som Over- 
huden og vandholdigt mekanisk Væv formaa at holde indenfor de 
rette Grænser; men paa den anden Side sé vi ogsaa, at Voxestedets 
i Regelen fugtige Luft har ytret sin Indflydelse paa tlere Bygnings- 
forhold. Som saa mange andre Planter, der ynde fugtige Voxe- 
steder, have Eriocaulaceerne ikke indsænkede (ofte snarest frem- 
skudte) Spalteaabninger, og det er ikke umuligt, at disse ere 
ubevægelige; men netop dette sidste er paavist for hygrofile Væxters 
Vedkommende. 
Da Vandledningen staar i nöje Sammenhæng med Fordamp- 
ningen, ligger det nær at skænke Karstrængene, særlig 
Karrene, nogen Opmærkomhed. Disse ere allevegne, hvor vi 
hos Eriocaulaceerne have overjordiske Stængler, temmelig vide; 
kun i Kurvskafterne have de ingen paafaldende stor Diameter. Hos 
Actinocephalus, der særlig findes paa forholdsvis törre Steder, er 
Karvidden endog ret betydelig, især i det yderste Hadromlag; at 
Karrene, navnlig de mest periferiske, ogsaa hos Тотта ere særdeles 
vide, synes mere paafaldende; men jeg tænker, at det hænger 
sammen dels med fylogenetiske Forhold, dels dermed, at denne 
Plante kun paa visse Steder eller til visse Tider er submers. 
