36 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 9. N:0 4. 



2) Midt ute på Södra sjön. Regnigt och blåsigt 

 väder. Håfven gick djupt under ytan: 8 st. 8 mm. 

 långa aborrlarver. 



3) Södra sjön, bland gräs på grundt vatten invid 

 land. Vinden låg på: talrika mört- och braxen- 

 larver, men endast en enda aborrlarv. 



Sammanställas ofvan meddelade uppgifter fin- 

 ner man: 



1. Att år 1910 kort efter aborrlarvernas utkläck- 

 ning i Stråken aborrlarver icke kunde påträffas in- 

 vid land på ett ställe, där aborrom tidigare funnits 

 i stora mängder. 



2. Att aborrlarver samtidigt regelbundet erhöUos vid 

 håfningar ute i öppna sjön. 



3. Att större aborrlarver senare började förekomma inom 

 vegetationsområdena. 



4. Att i maj 1913 aborrlarver förekommo i stora mäng- 

 der midt ute på Stråken och endast i jämförelsevis ringa 

 antal inom vegetationsområdena. 



5. Att aborrlarver i maj 1913 äfven förekommo pelagiskt 

 i Södra sjön i S. Ljunga socken. 



Om pelagiska larver af Cottiis quadricornis L. och 

 Coregonus albttla L. i Vättern. 



Den 10 — 14 maj 1910 företog min far, d:r Osc. Nord- 

 QVIST, ombord på statens undersökningsfartyg Eystrasalt 

 undersökningar angående förekomsten af pelagiska fisklarver 

 i Vättern. För fångande af fisklarverna användes en stor 

 planktonhåf, som vid mynningen mätte 1 m. i diameter. 

 Håfven var gjord af silkessiktduk med en täthet af 16 trådar 

 på 1 cm. I håfvens spets var anbragt ett zinkämbar, hvars 

 botten utgjordes af samma siktduk som själfva håfven. 



Med denna håf företogs först en vertikalhåfning från 73 

 m. djup, h varvid håfven upphalades med en hastighet af 50 

 m. på 2 minuter. Då vid denna håfning inga fisklarver er- 

 höllos, användes håfven därefter uteslutande för horisontal- 

 håfningar. Vid dessa håfningar sänktes dock håfven till olika 

 djup. Det djup, på hvilket håfven hvarje gång gick, kunde 

 endast approximativt bestämmas. Detta skedde sålunda, att 



