44 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 9. N:0 4. 



södra del mellan Visingsö och Jönköping. Bottnen på 

 de stora djupen utgöres af blå eller gul lera, som i allmänhet 

 går upp till c:a 40 — 35 m. djup. Det grundaste stället, där 

 vi anträffat ren lerbotten, hade ett djup af 32 m. (utan- 

 för Jönköping). Ställvis är leran äfven på de stora djupen 

 blandad med sten eller sand. På mindre än 35 m. djup ut- 

 göres bottnen mest af sten, grus och sand. Det största djup, 

 på hvilket vi anträffat ren sand- och småstensbotten, var 36 m. 



Stränderna utgöras mest af branta klippor eller sten, 

 ställvis af grus och sand. Vegetation vid stränderna saknas 

 nästan helt och hållet utom en Nitella, som på en del ställen, 

 t. ex. utanför Visingsös norra udde betäcker bottnen på 

 vidsträckta områden. Samma Nitella har jag fått upp i 

 slädhåfven från 90 — 107 meters djup. Huruvida den växer 

 på detta djup eller endast drifvit ut dit, vet jag dock icke, 

 men tror dock det förra, emedan fiskarena uppgifva, att 

 samma växt betäcker vidsträckta områden af sjöns djup- 

 region, därifrån de få upp den på sina nät.» 



Af under Eystrasaltfärden gjorda temyeraturohservationer 

 framgick, att vattnet på de stora djupen hade en temperatur 



af + 3,5° C. och vid ytan öfver de stora djupen + 2,9° [-3,9° C. 



Endast på en observationspunkt utanför Jönköping, där 

 djupet var endast 32 meter och vattnet antagligen uppblan- 

 dadt med det från den grunda Munksjön utströmmande 

 varmare vattnet, var temperaturen +5,6° C. 



»Under dagarna närmast före den 10 maj hade blåst en 

 rätt våldsam nordlig storm och äfven den 10 — 14 maj var 

 vinden fortfarande nordlig. En sådan långvarig blåst i samma 

 riktning måste naturligtvis förflytta stora vattenmassor från 

 den långsträckta sjöns norra till dess södra del och åstad- 

 komma strömmar i motsatt riktning. I själfva verket iakt- 

 togo vi en rätt stark ström i nordlig riktning längs Visingsös 

 östra strand. Men samtidigt gick en annan ström i sydlig 

 riktning längs öns västra strand och kunde följas ett stycke 

 söder om öns södra udde (Näs udden). Det ser således ut, 

 som om en kretsström skulle finnas i Vättern och där liksom 

 i Östersjön och Ladoga gå i nordlig riktning i sjöns östra 

 del och i sydlig riktning i sjöns västra del.» 



Betraktar man bifogade karta öfver Södra Vättern, å 

 hvilken jag utmärkt de ställen, där yngelhåfningar verkställdes, 

 och antalet på hvarje plats fångade larver af Cottus quadri- 



