8 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 9. NIO 19. 



Häraf framgår, att nederbördsfrekvensen i den för det 

 aerofila insektlifvet viktiga juni månad har sitt minimum, 

 medan maximum inträffar först i oktober. I fråga om ringa 

 antal nederbördsdagar under sommarkvartalet (32,4) öfver- 

 träffas Öland, så vidt jag af mig tillgängliga tabeller kunnat 

 döma, endast af Piteå (31,7) ooli Visby (31,8). För Lund är 

 sommarkvartalssiffran 40^ 3. 



Marken erhåller enligt Hamberg (1911) i södra delen af 

 Kalmar län sitt första snötäcke i medeltal den 25 november; 

 det sista försvinner omkring den 15 mars. Medelantal dagar 

 med snö eller regnblandad snö, 0,i mm. eller däröfver, är 

 för Borgholm (Hamberg, 1910) pr år 36,4. D. v. s. snötäcket 

 bildas på sin höjd 5 dagar tidigare än i södra Skåne och 

 afsmälter samtidigt med det allra sydligaste Skånes, och an- 

 talet snödagar är detsamma som i Lund (36, i). 



För molnigheten har jag icke haft tillgång till siffror 

 från någon annan öländsk station än Olands norra uddes fyr, 

 där raedelmolnigheten i procent af hela himlens yta för som- 

 markvartalet är juni 44, juli 48 och aug. 46. Af isonefernas 

 förlopp å de af Hamberg (1908) meddelade kartorna synes 

 framgå, att motsvarande siffror för södra Öland torde vara 

 ungefär 2 enheter högre. Af samma kartor framgår äfven, 

 att en lägre molnighetsprocent utom från Gottland endast 

 är antecknad från en del fyrstationer belägna utanför östra 

 kusten. 



Af molnigheten, solens deklination och ortens breddgrad 

 är antalet solskenstimmar beroende. För Ölands norra udde 

 angifvas dessa af Hamberg till resp. 294, 266 och 240 under 

 juni — augusti månader. Af isohelernas förlopp å de medde- 

 lade kartorna framgår, att dessa siffror för södra Öland äro 

 ungefär 290, 260 och 230, och af samma kartor framgår, 

 att denna solskensfrekvens icke öfverskrides af någon ort i 

 södra eller mellersta Sverige utom af Gottland. För Lund 

 är antalet solskenstimmar under sommarkvartalet 250 + 208 

 + 190. 



Frågan, om alvarområdena möjligen skulle ha lägre neder- 

 börd och molnighet och därmed större solskensfrekvens än 

 hvad de utanför alvarområdena liggande meteorologiska sta- 

 tionernas siffror ange, har för Gottlands vidkommande disku- 

 terats af Hesselman (1908). Teoretiskt skulle man snarast 

 förmoda motsatsen, och Hesselman visar också, att »den 



