36 AEKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 9. NIO 19. 



135. Oligotroplius jimiperiims L. Ett cecidium, bestå- 

 ende af två barrkransar, den inre bestående af raka för- 

 krympta barr, den yttre bestående af tre breda mot spetsen 

 svagt af smalnande och där något utåtböjda barr, träffas ej 

 sällsynt på Juniperus commtmis såväl på Borgholms älvar 

 som på alvaräng och alvarstäpp vid Eriksöre, Karlevi och 

 Vickleby. 



Att detta verkligen är förorsakad t af Linné's Tipula 

 juniperina framgår af beskrif ningen i Fauna Suecica, ed. II, 

 pag. 438, där det om cecidiet heter: »constans foliis tribus 

 crassioribus, conniventibus, ventricosis, ore patulis, inträ quia 

 tria alia foliola, minima, exacte conniventia». Samma be- 

 skrifning återfinnes i Västgötaresan. Detsamma var också 

 Lagerheim's mening 1899, jfr Ent. tidskr. årg. 20, tafla 5, 

 fig. 5. HouARD (1908) däremot hänför tiW Oligotrophus juni- 

 perinus L. ett cecidium af helt annat utseende och bildadt 

 af flera barrkransar och anför såsom synonym till sitt ceci- 

 dium »Oligotrophus 127» Lagerheim's nämnda figur. Samma 

 uppfattning har Ross (1911). Slutligen synes också Lager- 

 HEIM ha ändrat mening och anför det ofvan beskrifna, två- 

 kransiga cecidiet utan artnamn (1905 och 1908). Att alstra- 

 ren af detta cecidium verkligen är Linné's Tipula juniperina, 

 framgår också däraf, att det är det allmännaste Jiiniperus- 

 cecidium i Sverige och att det som Houard och Ross anse 

 förorsakadt af Oligotrophus juniperinus åtminstone hittills icke 

 är funnet i Sverige. 



Utbredning åtminstone till Uppland. 



136. Oligotrophus sp. = Houard, 1908, n:r 125. Ceci- 

 dium (ytterst?) bildadt af en barrkrans, hvars barr äro korta 

 och breda. En gång träffadt på Juniperus communis i Borg- 

 holm. Cecidet liknar Tafl. 5, fig. 6, hos Lagerheim 1899. 



Utbredning? 



137. Coiitarinia loti Deg. En gallbildning på Lotus cor- 

 niculatus, bestående uti att blomknopparne bli slutna, upp- 

 svällda och delvis röda och framkalladt af nämnda gall- 

 mygga, träffas allmänt i synnerhet på alvaräng. Antecknadt 

 från Borgholm, Eriksöre, Karlevi, Vickleby, Resmo och 

 Kastlösa. 



Utbredning åtminstone till Uppland. 



