60 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 9. N:0 19. 



alldeles samma datum observerades den 1912 för första gången 

 på södra alvaret och då i stort antal. 



Den på Öland uppträdande formen synes utgöra en sär- 

 skild lokalras eller åtminstone en väl utpräglad varietet, som 

 bl. a. är väsentligt mindre än typrasen. 20 st. 1910 och 1912 

 på alvaret (på måfå) insamlade ex. förete följande mått: 



Vingbredd i mm 39 40 41 42 43 44 



Antal cTcf — 6 1 2 1 2 



» ?? 1 — — 1 3 3 



Sommaren 1914 företog förf. tyvärr ingen insamling af 

 arten på Ölands älvar men infångade vid tre olika tillfällen 

 det största ex. som sågs. De tre ex. (samtliga honor) mäta 

 resp. 45, 45 och 49 mm. 



Tio ex. tagna nere i staden Borgholm, således icke på 

 alvaret, visa följande mått: 



Vingbredd i mm 38 39 40 41 42 43 



Antal cTcT 1 1 2 1 1 1 



» $$ ___ 1 2 — 



Typrasens vingbredd är enligt Wallengren (1853) 52 — 

 55, AuRiviLLius (1888—91) 44—54 och Adlerz (1905) 44—58 

 mm. Enligt Ruhl (1895) är vingbredden 47—57 mm. Eck- 

 steins (1913) bild af (^ mäter 45 mm., Klöckers (1908) bild 

 af $ 50, Berge— Rebels (1910) 52 och Spulers (1910) 50 

 mm. Om de speciellt utvalda exemplaren från 1914 till en 

 början undantagas, når således den öländska rasens maximi- 

 mått på sin höjd den svenska typrasens minimimått. Samma 

 resultat ger också en jämförelse med exemplar från andra 

 svenska landskap. Ett par, fångadt ^/i 1913 i Stockholms- 

 trakten på hällmark i skog, mäter 45 (J") och 54 ($) mm., en 

 ^ och två $$ fångade "•'/s 1913 på Kråkberget i Nyköping 

 mäta 45 (J*) och 48 resp. 50 ($) mm. och af åtta ex. från 

 Halland mäta hanarna 45—50, honorna ej under 50 mm. Häraf 

 synes, att äfven de största $ -exemplaren ej eller knappt nå 

 upp till medelstorlek. 



Utom denna utpräglade nanism företer alvarformen, så- 

 som förut (Wahlgren, 1913) framhållits, en del andra afvi- 

 kelserfrån typformen, såsom blekare, mindre orangeröd grund- 

 färg särskildt hos $, entonigare svartpudring hos J*, redu- 



