263 





o 



vor fangst iland og taget fuldt ferdig segnet line ombord og stukket til- 

 sJ0s med det samme, saa vilcle vi godt have ktinnet gj0re 3, ja ofte 4 

 sJ0veir i ugen og f0lgelig kunnet i en ganske overordentlig grad 0get 

 vor fangst. 



Imidlertid sselges, som bekjendt, i Finmarken aldrig fisk usktiet 

 efter stykketal, men sl0iet og efter vegt. Hver gang vi kom tillands 

 maatte vi derfor selv sl0ie al vor fisk. lempe clen i baade og ro den til 

 fart0i eller bod, hvor den opveiedes. Det er da klart, at denne frem- 

 gangsmaade er sserdeles urationel, idet dampbaaden, der representerer 

 60 % af den samlede driftskapital i hele den lange tid, der medgaar til 

 ovennsevnte arbeider, ligger belt ubrugt, og folkene, der representerer 40 

 /o, anvendes til et arbeide af langt mindre vserdi end fiskeriet. Desuden 

 0delsegges folkenes hsender af sl0iningen af denne store masse fisk, saa- 

 ledes at de bliver mindre skikkede til arbeiclet med linerne paa sj*0en. 



Der er saalecles et dobbelt tab. Ikke alene taber man den fangst, 

 man kimde have gjort, men over det halve af de midler, hvormed man 

 driver, nemlig dampbaaden, ligger kun og trsekker renter. 



Ogsaa segningen af linerne var forbundet med vanskeligheder. Dels 

 Maatte folkene ndf0re denne selv efter at fisken var sl0iet, dels kunde 

 kun utilstraekkelig segnerhjselp erholdes. Bedst var forholdet i saa maade 

 paa Vard0, hvor et ubegrsenset antal segnerj enter kunde skaffes n8esten\ 

 ^aarsomhelst med et 0iebliks varsel. 



Begge disse forholde gj fielder det efter min opfatning f0rst og fremst 

 *°r bedriften at klarg]0re sig, og i clen udstrsekning, som det er muligt, 

 s 0ge dem rettet. 



Det f0rste, leveringsmaaden af fisken, skulde ikke synes forbundet 

 med uoverkommelige vanskeligheder at faa rettet. 





8 



Plere af de fiske- 

 kippere, der driver paa Svendsgrunden, har fortalt mig, at forholdet i 

 ^ryllefjord til at begynde med var akkurat ligedan som paa Finmarken, 

 lc let fisken solgtes sl0iet, men rigtignok efter stykketal. Lidt efter lidt 

 ^ar det under udviklingen af fisket maattet ordne sig, som det nu er, 

 ^ed leverance af rund fisk. 



Saaledes vil det vistnok ogsaa maatte udvikles i Finmarken, saa- 

 snart dampbaadsdriften bliver mere almindelig; men fortiden tror jeg det 

 V1 1 vsere regningsvarende for enhver dampbaad, der driver paa Finmarken, 

 a t fors0ge selv eller ved sammenslutning med andre, at gjennemf0re leve- 

 r ance af rund fisk, selv ora man skulde faa mindre pris eller maatte be- 

 tale for sbiningen. 



iEgnersp0rgsmaalet derimod vil vistnok kunne volde st0rre vanske- 

 l! gheder, idet der er for stor resiko, ialfald for tiden, forbunden med at 

 en gagere en stok af faste segnere, som under vinterfisket. Forholdet kom- 

 pliceres ogsaa clerved, at faste segnere ikke trfienges paa Vard0, men der- 



18 



