268 



kaade sprang gjennem sj0en eller tumlende sig nysgjerrige under skibete 

 boug. Saa langt 0iet kunde naa i horisonten kunde man samtidig se 

 flok efter flok, der med rasende fart gjennemskar havet og under sine 



sprang piskede havet til skum, der lyste som hvide drivende r0gskyer 

 over havfladen. 



Vaagehvalen forekom ogsaa i store maengder. Saaledes dampede 

 jeg den 26 /e, som ovenfor nsevnt, 24 kvartmil fra Vard0 i kurs N t V 

 og paa hele denne strsekning saa jeg msengder af hval, vsesentlig vaage- 

 hval. Saa talrige var dyrene, at jeg visselig, saafremt jeg havde fors0gt 

 derpaa, ikke vilde have formaaet med nogen stor grad af n0iagtighed. at 

 taelle antallet af dem vi saa, eftersom vi dampede frem over havet. Og- 

 saa paa det feldt, hvor vi dengang fiskede, var hvalerne saa talrige, at 

 der neppe forteb et 0ieblik, da vi i den stille nat, medens havet laa 



aldeles speilblankt, ikke saa en eller flere hvalrygge hseve sig over hori- 

 sonten. 



Og hvorsomhelst vi for under vor fserden i Finmarkens Osthav den 

 sommer, saa vi stadig vaagehvalen i st0rre eller minclre msengde. Dyrene 

 var som regel ganske tamme og nsermede sig med nysgjerrighed clamp - 

 baaden, som cle i lange tider kryclsede omkring eller skj0cl under, tilsyne- 

 ladende forundrede over denne ukjenclte skabning, der ftecl paa deres hav. 

 Om nsetterne, naar veiret var stille, kunde man som regel altid h0re 

 blaasten af dem, og nsermede en sig fart0iet kunde man vsere sikker paa 

 at faa se den skycle gjentagende gange under baaden, hvor clen tydelig 

 kunde sees i det klare dybblaa vancl, og hvor den var saa let kjendelig 

 paa den hvide fremsveiv, der lyste som et stort hvidt stykke stent0i, 

 medens dyrene skjenede nedover eller forbi gjennem vandet. 



Hvad angaar forekomsten af fin hval (Balcenoptera musculus), saa vil 

 det sees, at vi kun saa sserdeles faa af dem i sommerens 10b, trods at 

 usedvanlige msengder fangedes af hvalfangerne. De er paa grund af sin 

 st0rrelse og rygfinnens form saa lette at kjende, at nogen forveksling med 

 vaagehvalen ikke lettelig forekommer paa rimelige afstande. 



Hvad endelig angaar de noterede forekomster af seihval (Balcenoptera 

 borealis) saa er disse, som det ogsaa sees af mine vecl denne art ved- 

 f0iede sp0rgsmaalstegn, for det meste noterede under tvil. Arten ligner 

 nemlig i sj0en i h0i grad vaagehvalen. Baacle er rygfinnens form sser- 

 deles lig hos de to arter og forskjellen i st0rrelse er ikke saa betydelig, 

 at de paa licit st0rre afstand med sikkerhed kan holdes ud fra hverandre. 

 Kun naar clyret er saa n£er, at man kan se, om sveiven er hvid eller ei, 

 kan man med afg]0rende sikkerhed bestemme dem. I intet af de tilfselde, 

 hvori jeg har noteret (seihval?), har dette vseret tilfselde, men dyrenes 

 st0rrelse og finnens noget mere bagover krummede form har bragt mig 

 til at tvile paa, hvorvidt de var vaagehval. 





