

- 



269 



Fugl. 



Naturligvis iagttoges paa vore fangstture de vanlige fugleformer, der 

 pleier at feerdes i disse farvande ved sommertid. Noget regelmsessigt 

 journalholcl herover var det mig ikke muligt at fere, hvor interessant en 

 saaclan systematisk f0rt journal over fuglenes forekomst end vilde have 



forekommet mig at vaere. 



Bare ved enkelt anledning liar jeg noteret forekomsten af noget 

 sterre „brug" af fugl og det var ogsaa den eneste gang vi saa noget 

 saadant. Jeg refererer iagttagelsen her fordi den er af interesse, fordi 

 den viser tidspunktet, da de sidste rester af vinterens umaadelige fugle- 

 flokke var paa traek nordover. Som ovenfor nsevnt gik vi den 26de juni 

 24 kvartmil N t V af Reiwskjaer, Vard0. Her forekom under hele kursen 

 fugl i stadig 0gende msengder, jo laenger vi kom bort fra kysten. Fuglen 

 var nsermest land vsesentlig hinder, der hsekker ved den norske kyst. 

 Jo lsengere man kom ud desto talrigere blev imidlertid de andre alker: 

 lomvien (Una troile) samt Spitsbergalken {Una brunnicliii), der iallefald 

 for den sidste arts vedkommende udelukkende hsekker i arktiske 0lande.. 

 I eks. ved Baren Eiland og ved Spitsbergen. Om natten den 26de— 

 27de juni gik jeg, medens vi ventede paa linerne, med clampbaaclen og 

 skj0d ifl^ng af flokkene, for at unders0ge den maengdevise forekomst af 

 de forskjellige arter. Jeg skJ0d 17 stykker. Deraf unders0gtes 15. De 



fordeltes saaledes: 



2 Lunde {Mormon arcticus). 



6 Spitsbergalke (Uria brunnichii). 



7 Lomvie (Uria troile). 

 Alkernes maver var fulcle af kril (Thysonopoda) og smaasild af 5 



6 



<^m.s laengde. KJ0nsorganerne hos Spitsbergalken (Uria brunnichii) var 

 dels lidet udviklede, dels nsesten modne med store seggeblommer og 



testikler. 



Talrige alkeflokke &01 uafladelig nordover. 



