

t 





— 301 — 



\ 



noksaa tungt opl0seligt; ogsaa kalisaltenes opl0selighed i sterk alkohol, 

 saavel de sure som de normal e salte, viser stor liglied. Jeg har ikke 

 havt anledning til at undersoge i literaturen angivelserne over S char- 

 lings d0glingsyre, livis smeltepunkt angives til 4° med sammensset- 

 ningen Oi 9 , H 36 , 2 . Efter hvad jeg kan forstaa, maa den have vseret 

 en blanding af oljesyre og gadoleinsyre. 



Med hensyn til den h0iest kogende fraktion, 239—240°, har jeg 

 af denne ved forssebning med alkoholisk kali, krystallisation af kalisaltet 

 og gjentagen krystallisation af fedtsyren af kold alkohol erholdt en min- 

 dre maengde af erukasyre, kjendelig paa smeltepunktet 34 °, blysaltets 

 tungtopl0selighed i aether, det sure kalisalts tungtopteselighed i alkohol 

 og endelig paa syretallet 165.3 (beregnet 165.9). 



Ved dette arbeide er paavist som bestanddele af torskelevertranen 

 myrestinsyre, palmitinsyre, oljesyre C J6 , H 3 o, 2? smeltepunkt -r- 1% 

 oljesyre, gadoleinsyre og erukasyre. 



0m analyse af torskelevertran. 



Ved analyse af torskelevertran har man fornemmelig hidtil lagt 

 hovedvegten paa bestemmelse af egenvegten og af jodtallet efter 

 Htibls metode; desforuden har man som oftest bestemt det uforssebe- 

 Hge (eftervisning af miner alolje samt haakjserringtran), syretal (almin- 

 delig regel er ved uraffinerede traner: jo brunere en tran er. jo li0iere 

 syretal), forssebningstal samt de forskjellige farvereaktioner (med 

 rygende salpetersyre samt med cone, svovelsyre) ; hertil kommer saa den 

 af forfatteren anbefalede bestemmelse af den procentmaengde fedtsyre, 

 der som natronsalt er opl0selig i absolout aether indeholdende ca. V 7 

 alkohol, en metode, der for0vrigt ikke vides at have faaet nogen almen 



anvendelse. 



Efter denne indledning skal man gaa over til at omtale de enkelte; 



ftietoder noget nsermere. 



Bestemmelse af jodtallet efter Hiibl. 



Ser man gjeimem literaturen, saa finder man meget forskjellige an- 

 givelser for torskelevertranens jodtal; denne forskjel hidr0rer utvilsomt 

 fra tre forskjellige aarsager; for det f0rste er der mulighed for, at de* 

 analyserede traner ikke har vseret ren, for det andet kan man have an- 

 vendt gammel opl0sning af jodsublimat, eller endelig kan man have an- 

 vendt forlidet overskud af jod. I begge disse tilfselder er det en bekjendt 

 sag, at man faar jodtal, der ikke egner sig til at afgive kriterium for 

 e n trans renhed: da disse forhold imidlerticl er for lidet metodisk gjen- 



