VII 



Fisket vedkommende. 



/ 





a. Fiskets gang. 



Af de siden 1859 afgivne aarlige opsynsberetninger angaaende lofot- 

 fiskerieme, vil man ikke finde, at den f0rste halvdel af nogen vinter er 

 forkben med saa daarligt resultat og saa miserable udsigter for bedrif- 

 ten, som tilfaeldet var i vinter. De senere aars fiskeriers begyndelse har 

 ikke va3ret sserdeles lovende ; men nogen fangst har iallefald selv de f0r- 

 ste pr0ves8etninger bragt. Iaar derimod forl0b baade januar og omtrent 

 hele februar maaned, uden at der paa de med lange mellemrum, paa 

 grund af veirhindring, foretagne redskabstraekninger opdagecles spor af, 

 hvad fisk kaldes. Naar clertil kom de S0rgelige erfaringer man havde 

 fra andre fiskedistrikter om „russekobbens" herjinger, hvorved enhver 

 fjord i de str0g, den havde vist sig, var aldeles ren for fisk, var clet 

 ikke at undres over, om de fleste af fiskerne og andre, hvis interesser 



■ 



fiskeriet ber0rer, frygtede det vserste, da der overalt paa fiskehavet, saa- 

 velsom ved land langs Lofotkysten paatraffes og fangedes mange eksem- 



plarer af disse uhyrer. 



Et m0de af fiskere og andre interesserede afholdtes som bekjendt 

 i Svolvser den lste februar, hvor sagen diskutteredes, og man blandt 

 andet enedes om, at grundige unders0gelser af Vestfjorcldybet, saavelsom 

 det udenfor liggende sJ0territorium, burde iverkssettes for at faa konsta- 

 teret, hvorvidt forekomst eller indsig af skrei var at formerke. Nogle 

 fors0gss3etninger med liner blev derpaa foretaget saavel af fiskere med 

 ■st0rre baade, som af et ved Norges fiskeristyrelses foranstaltning paa 

 straekningen Vestlofoten — K0st stationeret fiskedampskib ; men disse under- 

 S0gelser, som forresten hindredes meget af uveiret, bragte ikke st0rre op- 

 ttmntring. Situationen var iheletaget tr0stesl0s, indtil der de allersidste 

 dage af februar fra almindeligt fiskehav ilandbragtes til Vestlofotvserene 

 fangster paa optil 400 fisk, og enkelte baade i 0stlofoten ogsaa fik nogle 

 skrei paa overstaaede redskaber. Dette gav haab om, at endnu noget 





