

633 







i 



En anclen side af sagen, som ogsaa var frernme i mine konferencer 

 ora fisket under Shetland, var denne, om det var mest regningssvarende 

 at bringe sildelasten hjem til norsk eksportby. Saavidt skJ0nnes, bliver 

 intet vsesentligt vundet ved at byde den nye vare frem i Norge, men der 

 tabes i regelen utvilsomt en ikke Helen tid ved seiladsen frem og tilbage, 

 medens der kan vindes meget i tid og endnu mere i chancer, om lasten 

 bringes ind til Shetland eller Skotland (istedetfor til Norge), saa fisket 

 kan fortssettes med de kortest mulige afbrsek. For de seilende farkoster 

 kan turen frem og tilbage mellem Shetland og Norge blive noksaa lang- 

 varig, naar vinden ikke er foielig, end mere naar haardt veir indtrarffer ; 

 og selv for dampbaad er jo turen frem og tilbage med halv eller hel 

 last et udlseg, som kunde spares. Uheldigst stillede er dog de smaa sk0iter. 



Med hensyn til garnenes maskest0rrelse, saa synes man nu at have 

 ganske opgivet den tidligere befulgte plan at ville kunne bruge samme 

 slags maskest0rrelse til shetlandssild som til storsild udenfor S0ndm0rs- 

 kysten i den tro, at sildestim 

 til Norge 

 brugtes af de fleste garn med 22 a 23 omfar, men selv denne maske- 



erne „kom over" fra Shetland (og Fa3r0erne) 



og vilde da have nogenlunde ens st0rrelse. 



Siclste sommer 



st0rrelse er lidt for stor, eller i alle fald licit sterre end den almindelige 

 paa hollanclske og skotske garn. Erfaring vil dog give den sikreste vei- 

 leclning i dette stykke, og jeg skal derfor ikke paastaa anclet, end at 



22 a 23 omfars-garn 

 st0rrelse. 



maaske er lidt st0rre end den mest passende 



Hvad garnl^nkens 



rigning angaar, kan her bemerkes, at den hos 

 °s mest brugelige sterke belastning med sten neppe er hensigtsmsessigst, 

 s elv om den bruges i farvand, hvor str0mmen er generende. En langt 

 lettere stening benyttes af alle andre, som bruger drivgarn i NordsJ0en; 

 almindeligst er det bare at have nogle faa blyklumper ved hvert garns 

 to h]0rner. Den sterke stening paa norske drivgarn er visselig en fra 

 ssettegarnene overf0rt rigning, som burde moclificeres betydelig. 



• 





Posenotens brug. 

 Under storsildfisket blev jeg paa mine reiser baade ivaar og ili0st 



tidligere aar 



oftere spurgt om posenotens indretning og brug. Ogsaa 

 e r der kommet foresp0rgsler til mig om posenoten, saarlig efter at nogle 

 svenske fiskere under et tilfaelcligt ophold i Aalesund havde omtalt, hvor- 

 ni eget sild der fiskecles paa Bohuslenskysten med posenot eller „sn0rp- 

 Va d u , som de svenske kalder dette redskab. Flere gav jeg det raacl at 

 kJ0be en svensk, brugt posenot, saa havde de et „rigtigt" reclskab; bru- 



