

636 



cr 



Den ujevne fordeling bruges for at give noten paa midten st0rre 

 bserekraft. Thi naar fangsten, som altid kommer at findes i midten, skal 

 sikkres, kan tyngden her ofte blive saa stor, naar stimen ssetter 

 paa, at korken vilde gaa under og stimen derved faa fri adgang til at 

 remme af noten. 



■ 



S0kkene. Synkene eller S0kkene er ikke af almindelige stene, 

 men er smaa blystykker paa en marks vegt, en 17s tommes laengde og 

 en % tommes diameter, hule eller r0rformige. De faestes ikke til begge 

 baand, men trades incl paa det 0verste taug af det dobbelte baand o 

 fsestes ikke ancleiiedes. Paa en 250 favne lang not haves 7 a 800 s0k. 



S0kkene faestes ikke jevnt fordelt langs baandet, men ujevnt, nemlig 

 saaledes. at de ssettes tsettest paa 0rerne, laengere fra hverandre nsermere 

 midten, og lsengst fra hverande paa micltpartiet; nogle favne miclt paa 

 noten ssettes ingen S0k. 



Den ujevne fordeling bruges, for at 0rerne, som har mange S0k, 

 kan danne en god notveg, og for at midten, som har faa og for en del 

 ingen S0k, desto lettere kan skjsere sig ind under stimen, naar noten 

 snurpes sammen. 



No tens st0rrelse. Til makrelfangst bruges en not paa 200 a 

 300 favne lang, 20, 25 a 30 favne dyb; til stor sild 150 til 250 favne 

 lang og 10 til 25 favne dyb, til smaasild eller „pogis" meget mindre og 

 oftest to n0ter. En almindelig makrelnot er 1000 masker eller 21 

 favne dyb. 



Ligesom notens st0rrelse beror paa det fiskeri, hvortil den skal 

 bruges, saaledes er naturligvis ogsaa maskernes st0rrelse afpassede efter 

 fisken. De svenske posen0ter er efterhaanden blevet gjort st0rre, efter- 

 som de bruges i roligere far van d end de amerikanske ude paa Atlanter- 

 havet. En meget almindelig st0rrelse paa svensk posenot er 250 favnes 

 laengde og 30 til 35 favnes dybde. Ved dernsest at faeste et l0st uncler- 

 stykke (,,forklaede" eller bonette) paa nogle favnes dybde til grundtauget, 

 kan noten for enkelte tilfaelder gJ0res end dybere: ligesaa benyttes „slag 

 til korkebaandet for at kunne saenke noten endel favne end laengere ned. 



Nu kommer, hvad posenoten har sserligt for sig, nemlig ringene og 

 snurpetauget, notens ssetning og sammendragning samt fangstens bjergning. 



Eingene. Til det nederste baand af grundtauget er der fsestet 

 en 35 til 40 metalringe; de brugtes f0r runde og jevntykke, men nu 

 noget aflange, derhos mere sammenb0iede og tynde i den ene, mere 

 runde og tykke i den anden ende. I den tynde og tilspidsede ende, 

 som fsestes til fseldingen, er et hak, hvori baandet passes ind. Den tykke 

 og rundere ende, som bliver frithasngende, er tildannet som en almindelig 

 kause. 



Ringene fa3stes ikke til begge baand, men kun til det nederste af 

 grundtauget; clette nederste baand er ikke fsestet til fseldingen paa anden 



Li 









