— 650 — 



■ 



raafisken fra fiskerens haand, ogsaa leverer den som fserdig vare til 

 eksport0ren, end sjeldnere til markeclet i udlandet. Men naar fisken 

 saaledes efterhaanden bliver behandlet af forskjellige hinder, og ikke 

 enhver af disse arbeider lige godt og med fornoden omhyggelighed, saa 

 kan der ikke gjennemf0res nogen skarp kontrol, ei heller altid f0les noget 

 st0rre ansvar for arbeidets godhed. — Her tamkes hovedsagelig paa 

 vintertorskens behandling. 



Var forholdene hos os gunstigere, laa vore fiskepladse nser op til de 

 store forbrugsmarkeder, eller kuncle massen af vor fiskefangst bringes til 

 dem i en haandvending, saa vilde fisken i store msengder kunne blive 

 afhsendet og forbrugt i fersk tilstancl, og tilvirkningen blive indskrsenket 

 til en br0kdel af den nuvaerende. Ved vore store fiskerier, sserlig vin- 

 terfiskerierne, foregaar imidlertid fangsten paa saa fjerntliggende steder 

 og skaffer derhos saa store masser fisk ad gangen paa land, at tilvirkning 

 viser sig at vsere den eneste hensigtsmaessige behandling, man for tiden 

 kan praktisere for at bevare fisken som naaringsmiddel. Ising og frysing 

 af skrei er bleven fors0gt til eksportvare, men har bidtil oftere medf0rt 

 flere ulemper end fordele. 



De almindeligst benyttede tilvirkningsmaader skal nedenfor omhandles, 

 og de vigtigste regler for den hensigtsmsessigste behandling anf0res. Det 

 vaBsentligste ved disse er baade kjendt og anerkjendt som godt; men her 

 gjaelder det, at en gocl ting ikke kan siges for ofte. Erfaring viser, at 

 det er i:0dvendigt, at disse vigtigste regler gjentages og indskjserpes. 



Detaljerne ved tilvirkningsarbeidet er mangfoldige; de kan ikke laeres 



gjennem trykte anvisninger, men bare ved 0velse. Grundreglerne og for- 



maalet for hver del af arbeidet kan derimod indprentes desto bedre ved 



tale og i skrift; de tabes altfor ofte af sigte og b0r derfor fremholdes, 



saa de stadig kan haves for 0ie. Hensigten mecl disse linjer er at 

 bidrage til dette. 



Fiskens slagtning. 



Jo tidligere fisken slagtes desto bedre. Selvded fisk bliver til en 

 ringere vare ; jo laengere den henligger selvd0d, jo vaere bliver den. Fisk. 

 som har staaet paa fangstredskabet i sj*0en over 2 d0gn, har tabt meget 

 i sin kvalitet ; den kan derfor hverken virkes til god klipfisk eller til fin 

 husholdningsvare, men bare til en eller anden simplere varesort. 



Slagtningen sker, for at fisken kan blodtappes saa fuldstaendig som 

 muligt. Det opnaaes bedst ved at overskjaere fiskens gjsellebuer (toknet) 

 med en skarp kniv. Mindre hensigtsmaessigt er det at overskjrere struben 

 (kvserken) eller gjennemskjsere hjertet! Men begge dele er dog bedre 

 end slet ikke at sl?gte fisken. 



