15 



Bunddyrene. 



De f0rste naturforskere, som anstillcde grundige unders0gclser af 



dyrelivet i dot hav, der beskyller det nordlige Norges kyster, var Michael 

 Sars og G. 0. Saes.^) Ifra fcmti- til syttiaarene unders0gte de stroek- 

 Bingen fra Lofoten til Finmarken, 

 til blaalercn paa flere hundrede favnes dyb med smaa bundskraber at 

 samle de forslgellige dyreformer, der kunde give et billede af livets art 

 <^g bcskaffenhed i de forskjellige havdybder. Det hovedindtryk, disse 

 insend fik af dyrelivet,, var det, at det bestod af en blanding af meget 

 forskjelligartede bestanddcle, dels dyreformer, de saakaldto arktiske, som 

 Andes i st0rst m.Tngde og trives bcdst i de rent polare ellcr arktiske 



og her s0gte de overalt fra stranden 



farvand, og 



dels sydligere former 



) 



som i store msengder Andes 



langt 



"varmere have, men som her forekommer som enkelte spredte individer. 

 G\ 0. Saks, der bygger sin tsenkning over dyrelivet nordpaa, paa knnd- 

 skaben om det tidsrmn i jordklodens historie, der kaldes istiden, da vort 

 land var da^kket og vore fjorde ndfyldt af vseldige brseer, som man nu 

 •finder dem ved Spitsbergen, siger om fannaen, dyrelivet nordpaa,^) at denne 

 ;)Paa de fleste pnnkter er af en meget blandet charakter, idet det op- 

 rindeUge arktiske element er tilblandet talrige dyreformer af aabenbart 

 ^ydUgere oprindelse. At her har skeet en indvandring sydfra, og at denne 

 indvandring fremdeles gaar for sig, synes at vsere ntvivlsomt og kan tildels 

 ■^g"saa ganske direkte paaviscs." Han paaviser endvidere, hvorledes denne 

 mdvandrins- bea'unsti^-es eller stanses alt efter de i vor tid herskende 



efterliggcre" fra den arktiske istid 



; 



mens der ude 



igj en en 

 ved hav- 



naturforhold, saaledes at der f. eks. inderst i de dybe fjorde, hvor al 

 "vinterens kolde vand frembringer en lav temperatur findes 

 insengde 



-kysten, hvor den varme havstr0m raader, lever langt sydligere dyrefor- 

 ^G^, et forhold, dor blir noksaa klart, efter hvad ovcnfor er meddelt nem- 

 lig\ at vi inderst i en fjord som Porsangerfjordens 0stbotten kunde finde 

 femporaturer helt nod til -^ 0.65 midtsommers. Endvidere viser Saes, 

 worledes man, jo tenger nord og 0st man kommer, m0der mere og mere 

 arktiske dyreformer. Ved Lofoten, ja selv saa langt nord som ved Has- 

 ■^% paa sydvestsiden af S0r0en fandt Saes launaen meget opblandet med 

 ■^ydhge former. „Navn]ig viste dybhavsfannaen sig her kun hdet for- 



^) Se f. eks. Michael Sars: ,.Bidrag- tU en skildring af den arktiske monusk- 



■^auna ved Norges novdlige kyst." ' , , 



Gi-- 0. Saes: MoUusca regionis mxticae norvegiae. UniversitetspvooTam. 1878. 

 -) Nogle bem^'i-kninger om den marine faunas charakter ved Norges nordlige 

 oyster. Troms0 museums aarshefter 11. Troraso 1879. 



