33 



en tilblanding af isliaA^svand; men denne tilblanding kan viere ganske 

 ubetydclig, saa at disse organismer er det eueste sikre hjselpemiddel, vi 

 har til at bevise det. Hvis vi derfor konstrnerer karter over disse dvrs 



\J 



udbredelse, kan vi faa et indtryk af, hvor langt polarstrsmmens ind- 

 flydelse str^ekker sig. Erfaringen viser ogsaa, at deres udbredelsc varierer 

 nied aarstiderne; de arktiske dyr fmdes om vinteren og vaaren nsermere 

 ind til Norges kyst end om h0sten, Kartet, flg. 18, viser saaledes ud- 

 brcdelsen af hvalaaten (Clio horecdis) i mai— juni 1901 og i august — Sep- 

 tember 1900. Den kan betragtes som en af de mest karakteristiske 

 I'Gprsesentanter for Isliavets fritsv0mmende dyreliv. 



Et tydeligt indtryk af, hvorledes planktonorganismerne bevseger sig 

 ^ed havstr0mmene, faar vi ogsaa, naar vi f0lger „Michael Sars"s sommcr- 

 togt i 1900. 



I fjordene og paa kystbankerne finder vi et meget rigt plankton af 

 sydlige oceaniske former, blandet med talrige kystformer, saasom for- 

 skjelligc smaa meduser, larver af muslinger og s0stjerner, og nogle smaa 

 krebsdyr, Evadne Nordmanni og to arter af slegten Podon^ som over- 

 vintrer paa bunden i form af tykskallede vintereg. 



+ 



Udenfor Storeggen er vi midt i hjertet af Golfstr0mmen. De oceaniske 

 former er de samme som paa bankerue, kun endnu talrigere; mollem dem 

 fcdes saa udprseget sydlige former som Oithona plumifera^ Corethron 

 ^^ystrh;, Binophysis homtmcidiis. Men vi finder ogsaa ganske enkelte 

 individer af ishavsformer, nemlig den lille mikroskopiske Ceratktm arcti- 

 oum^ Netop her nordenfor Fseroerne gaar den 0stislandske polarstrom 

 meget langt mod syd og 0st, og vi kan altsaa merke en svag tilblanding 

 ^f ishavsvand lige ind til Storeggen. 



Videre vestover tiltager isliavsformcrne i msengde, og de sydlige 

 oceaniske arter aftager; her Andes Ceratium arcticum i betydeligt antal. 

 Endnu la^nger vest er arktiske former overveicnde i dybet, men langs 

 ^ned overfladen findes dor et tyndt vandlag, hvori der lever store mseng- 

 ^^er af kystformer o<>- det saadanne arter, at do maa have drevet udovei 



fra Island {Asterionella japonica, Rhizosolenia delicatula, Chcetoceras cinc- 

 tum, foruden Evadne Nordmanni, Podon Leuclarti oglysbrune slimklumper 

 ^f Phceocystis Pouchetii, en lavtstaaende alge). 



Dette kystplankton holder sig v^sentlig uforandret, til vi kommer 

 W Islands kyst, og paa nordsiden af Island finder vi ikke spor af atlan- 

 tiske former Isengere. 



Paa ruten nordover mod Jan Mayen forsvinder ogsaa kystformerne, 

 ^S vi beholder igjen kun ishavsformer, tildels blandede med saadanne 

 ^^^^T, som h0rer hjemme over hele Nordhavet {Ceratium lomjjpes, Calamis 

 fi^^marchicus\ 



"Ved selve Jan Mayen er planktonet ublandet arktisk 



og rent 



o 

 O 



