!■ 



5i 



mddngdev lever under kysten. Herom vidncr ogsaa do bctydelige sommer- 



fiskerier. 



Men det er dog den langt overvoiondc del, som tilherer dot aabno 



havj 



og fra dot 0icblik, da smaatorsken ude i havct 

 leveaar — 



i dens andct 



aargange), af hvilke der dog Andes cu del ogsaa. 



.'"-^ 



faar sv0mmedygtighed nok, begynder den at foretage sserdcles 

 store vandringer. 



Specielt kjendt i Finmarken er da den store vandring, som den 

 foretager mod kysten om vaaren, naar lodden S0gcr op i bugtcr og sund 

 for at Isegge sin rogn 'paa sandbundcn der. Da finder det saakaldte 

 loddeflske sted, under livilket store masscr „loddctorsk" fangcs. Som 

 ovenfor nsevnt er denne overvciendc af en st0rre]sc af ca. 50 cm. (II- 

 gruppen) og derfor mcget mindre end skreicn (Ill-gruppen og de f0lgende 



Et indtryk af maengde- 

 forholdet mcllem de forskjellige st0rrelser under Finmarkslisket faar man 



af f0lgende tal; 



Den lOdo mai 1901 udfor Omgangsklub b en paa ca. 20 fv. vand 

 fangedes ca. 250 torsk paa juks. Af 200 som undcrs0gtes var nogle og 

 tyve i storrelserne fra 65—80 cm., og deres kj0nsorganer viste, at de 

 enten var udgydte eller under gydning. De ovrigc ca.. 180 var af st0r- 

 relserne 40 — 60 cm. og havdo ganske uudviklede kJ0nsorganer. 



Denne loddetorsk bestaar altsaa af Il-gruppen, det er de sraaatorsk, 

 som aaret forud [fserdedes ude i 0sthavet og Icvede af bunddyrene der, 

 og som nu bar samlet sig og under jagt paa loddon nsermet sig kysten. 



Yed denne blir de da i maanederne april, mai Jog jmii, saa for- 

 svindcr iallefald. den store hovcdmassc af dem, og de f0rer nu en meget 

 omflakkende tilvserelse. Af deres scncrc opholdssteder kjcnder man kun 

 godt de steder, hvor de i det folgendc aar som skr^ei gyder, sserlig er 

 Lofotenbankerne jo fra de a^ldste tidcr kjendto og ber0mte. 



I den store del af dcrcs [liv, som ligger udenfor opholdet under 

 Finmarken i loddetiden og under Nordlandsbankerne i skreitidcn, er deri- 

 mod deres liv meget lidet kjendt, og alio iagttagelser herom liar derfor 



meget stor interessc. 



Af de iagttagelser, man nu kan bygge sin kundskab paa, fremgaar 

 det, at deres vandringer er meget vekslende fra det ene aar til det andet. 



I slutten af 70-aarene og tildcls i 80-aarcne fandtes alle st0rrelser 



i masser under Spits- 



af de 



seldre aargange af torsk en om sommeren 



bergen. I sin beretning fra Nordhavsekspeditionen fortaellcr Gr. 0. Saiis 

 f0lgende: „Ved vor ankomst senere (lode august)", 1878, „til Norsk- 



fa 

 0erne 



ved nordvestpynten af Spitsbergen user den 80de breddegrad 

 droves her netop af en ;del norske fiskefart0ier et torskeflskeri, som i 

 storartethed s0ger sin lige. Fiskemcthoden var yderUg primitiv, idet 

 alone haandsn0re benyttcdes, hverken liner eller garn. Men selv paa 



THT 



rt -\ -^^--^^^r'-.^ XU.x 



