55 



dennc maade kunde samtlio^c fart0ier i forholdsvis utrolig l.ort tid fuld- 

 st^jidig- lastes med flsk. Det gjaldt her kun om ] lender til at lialc op 

 fisken med; thi fisk var der overalt i msengde, hvor man lod sit sn0re 

 gaa ned. Fiskerbaadene beliovede i regelen kun at ro nogie faa aare- 

 drag- ud fra ankerpladson, for at alio mand straks kunde komme i fuldt 

 arbeide med fiskcriet, som saaledcs gik for sig- under de gunstigste om- 



stasndigheder, neralig baade 



For at give et begreb om dette fiskes storartot- 



1 ganske smult liav og paa forholdsvis grnndt 



vand (16 



bed, hidsa^ttcs f0lgcnde opgift, hvis paalidclighed kunde kontroUeres af 

 OS, medens vi opholdt os paa solve stedet. Fra et af farteierne („Is- 



bJ0ruen") scndtes kl. 10 om aftenen den 16de august 3 baade ud paa 



Kl. 4V2 om morgenen vendte disse baade til- 

 lage fuldlastede med tilsammen 1153 stor torsk. 



ri hver med 2 mand. 



Efter at have flekket 



ii 



^s^dvanlig 



torsken og hvilet sig hdt, tog de samme msend ud igjen kl. 8 og vendte 

 tilbage kl. IV2 om eftcrmiddagen med tilsammen 1100 torsk. I l0bet af 

 1^^ timer har saaledcs disse 6 msend alene med simpolt haandsn0re op- 

 flsket dot anseeligc antal af 2253 torsk, hvilket giver hver mand ca. 

 375 flsk eller more end 1 fisk hvertandet minut. At her maa have 

 vseret ganske enoime" torskebjerge opunder kysten, er klart, og et med 

 ^^lere tidsma^ssige flskeredskaber drevet fiskeri maatte utvivlsomt her liave 

 kunnet give et aldeles storartet udbytte. 



Fisken, som jeg her liavde rigelig anleduing til at unders0ge i frisl 

 ^ilstaud, skilte sig i ingen henseende fra den ved vore kyster forekommcnde 

 banktorsk. Skj0nt den var temmelig jevnt stor, enkelte individer endog 



.,,,,,^ store og neppe staacnde tilbage for den st0rsto Lofotskrei, 



fendtes dog hverken rogn eller issel i nogen af dem. Dcrimod var mavo- 

 s^kken paa dem alle fuldproppet af forskjellige s0dyr, hvoriblandt ogsaa 

 ^len ovenfor omtalto flueaate af og til kunde gjenkjendes. Efter fiskerncs 

 ^^dsagn var det tidligcre saagodtsom ndelnkkende denne aate, torsken 

 havde i sig, og da'havde fisken fersk afkogt havt en eiendommehg 

 niindre bchaeelig lugt og smag, der tildels endnu kunde spores hos en- 

 kelte individer." ^ — Om denne aate siger Saks, at den er „som andre 

 Pelagiske dyr s^erdeles flygtig i sin forekomst, saa at det ofte kan h^nde, 

 at den ligesaa pludsclig igjen forsvinder, efter at den en tid har fyldt 



^Uo bugter og sunde." 



Da al torsk under Spitsbergen i disse aar kun var store flsk, og 

 ingen smaatorsk fandtes, sluttede Sabs, at den ikkc tilh0rte Spits- 

 bergen, men var kommen s0ndenfra og tilh0rte den stamme, som gj0d 

 >^ed Lofoten. Ved Spitsbergen er jo alt isdsekket om vinteren og i tor- 

 skens gydotid, saa her var det jo sandsynligt, at ingen torsk fandtes til 

 den tid. Saks udtaler ogsaa, at al torsk var saa stor heroppc, at der 



dei 



