"k 



1-4:9 





EscHEiCHT, Gl'ldbeeCt og Geieg liai.' studcret dei'cs forplantniiig, og 

 dcraf frcmgaar, at vaagehyalen ..parrcr sig tidlig om vaaren og f0der 

 sent paa liosten eller midtvintcrs'' (Geieg). 



Van Beneden og Geevais naevner ekscmplor paa deres forekomst 

 fra de mest forskjolligo stcdcr af Nordsoeus kystcr, ligelcdes tVa Kanalen 

 og Biskayisko bugt, enkeltvis er de ogsaa iagttaget i 0sters0cn. 



Henking bar beski'evet fano'sten af ct ved BJ0rn0cn skudt dyr. 



Vaniioeeen omtaler, at de forckom ved Gronlands vestkyst. Han 



♦ 



nieddclcr, at lian i Umanakf^jorden saa tre stykker. som lioldt sig flere 

 dage der raoUem isflagene. og liau ineddeler, at den Andes langs vest- 

 kysten baade i den nordlige og sydlige deb 



Vaagehvalen forf0lger ligesom finhvalcn sildestimerne og synes i det 

 bole at have samme lovevis som finhvalcn. Paa gnind af sin ringe st0r- 

 relse cr don dog ikke gjcnstand for hvalfangernes jagt. 



3) D elfin erne. Idet jeg angaaende disse benvisor til. hvad der 



skal jeg her kun ngevne endel 

 den i det nordbgste Norge most betydningsfulde delfin 



fD^5 



under den systematiske oyersigt cr saRi 



iagttagelser over 



{Delphintts acutus) „springeren", bvidskjcTcvingen. 



Dissc iagttoges paa bcgge de sommcrtogter, vi i 1900 og 1901 fore- 



tog fra Norge til BJ0rn0cn omtrcnt midtveis. Ilcr saralcde de sig i 

 ^nsengder rundt bougen af fartoiet og falgte os lange strsekninger, idet de 

 tumlede sig snart foran, snart ud til siden, snart rundt fartoiot. Som 

 jeg ovenfor bar nsevnt, blir der ogsaa herudc om sommoren skiidt fin- 

 hval, der til den tid og fra dette stcd jeA^ilig bar middelstor sild (,,Kri- 

 stianiasild") i mavcn. Dcllinorne fa^rdes derfor sandsynligvis hernde for- 

 f0lgende de yngre aarsklasser af silden. 



Under 



loddeindsigene 



midten af marts 1901 saaes de 



i maengder 



langs 0stfinmarken og Mnrmankysten en mil ellor to af. Vi saa dem 



her lege og utrasttelig springe ,,sj0l0st" den ene gang cfter den anden. 



Midtsommers saa vi dem ogsaa udc paa bankcrne vcstenom Troms0 

 <^g dot netop over eggon, ogsaa her fulgte do fart0iet paa samme maade 

 som ellers. 



4) Sp^ekhnggeron. Denne bval er seerlig kjendt i vort land 

 fra Vaarsildflskct, bvor den forekommcr i store msengder isi^r paa de 

 saakaldte „aatcr", det vil sige de tsetpakkcde samlingcr af silden, som 

 Pludselig viser sig i havovertladcn, og som ofte giver anledning til rige 

 fangster. Jeg bar selv her ofte havt anledning til at se flokke paa 7 — 8 

 spsekhuggerOj „stanrgris" ellor' ,,grisen", som fiskernc kalder don, gaa 

 i'undt baaden saa n^er, at de kunde naaes med en aare. 



De le.ver utvivlsomt saagodtsom ndelukkende af fisk, vsesentlig af 



selv hvalerne. 



sild. Men leiligbedsvis angriber 



de ogsaa st0rre dyr 



! 



\ 



