150 



EscHEicHT^) mcddcler et interessant eksempcl paa, hvor graadigo disse 

 spsekhuggere kan vsere. I juli 1861 miders0gte han ncmlig i n^erhcdcn 

 af Grenaa, Danmark, en spsekhugger af 21V3 fods Isengde. Mavcn viste 



sig 



? 



da dyret aabnedcs, at vsere ca. 6 fodlangog 4V2 fod bred. 



I denno 



„efterat vserc slugtc under 



5; 



fandtes der levninger af ikkc mindre end 13 „marsvin" (niser) og 14 

 saeler, og disse levninger var saavidt friskc, at de ikkc kan antages at 

 have vseret mange dage gamle. Interessant er det, at der ikke fandtes 

 skind i maven, derimod et aftiaact skind i dyrets mund, saaledes at 

 EscHBiCHT mener at kunne slutte, at sselerne, 



ford0ielscn blir flaaede", og „at de afflaaede skind endog temmelig hurtig 

 kastes op". Donne spcekhuggernesrovdyrnaturergammclkjendt. Eschhight 

 meddeler saaledes, at alleredc oldtidens forfatter Plinius fort::ieller, at 

 hvalerne blev forfulgt af disse dyr. Escheicht meddeler efter ham, at 

 hvalfiskene S0gc dcres frelse i flugten ud i det aabne hav, men orcaene 

 stille sig imod dcm og myrde dem i de snevre farvande eller jage dcm 

 ind paa land. " „Kongespeilets forfatter giver endog ct aldcles naturtro billede 

 af deres eharacteer i sin beskrivelsc af vognhvalerne : „I deres grumhed 

 mod andre hvaler", siger han, „cre de lige med hunde mod andre dyr, 

 idet de samles i flokke og anfalde store hvaler, og hvor dor or en stor 

 hval alene, bide og udmatte de den, indtil den faar sin dod deraf." 



Den danske kaptein Holb0ll, som i mange aar var paa Gron- 

 land^ har samlet yderst vaerdifulde oplysningcr om hvalernes livshistorie. 

 Escheicht meddeler efter ham felgende: „Spa^khuggeren angriber ogsaa 

 gronlandshvalen. Et saadant tilfailde blcv i 1823 iagttaget ved Holsteins- 

 borg fra de skipper, som der holdt strandvagt. En flok spoekhuggerc 

 kom under deres forf0lgelse af en stor gr0nlandshval sydfra ganske tset 

 forbi slupperne. Nogle af dem havde bidt sig fast til dens stjert og 

 laller, medens andre sprang over den ved bhesegattet og s0gte at forhindre 

 den fra at drage aande, atter andre puffode den fra siderne. For at so, 

 hvorledes 'kampen vilde ende, fulgte slupperne efter. Hvalen styrcde 

 ind i en bugt ved Eivertshavn, rev sig her I0S og gav eon af angriberno 

 et saadant slag lige paa hovedet med kantcn af sin stjert, at han ganske 

 langsomt sank tilbunds, h0ist sandsynlig slaact ihjel. Derpaa gik livalcn 



dens hoved 10b paa grund, og i denne stil- 

 ling blev den et let bytte for gr0nlctnderne. 



Kapt. HOLB0LLS egen beretning om sp?ekhuggernes levemaade lydei 

 paa f0lgendo maade: 1827 var jeg 0ienvidne til et af disse rovdyr an- 

 stillet 

 jaget ind i 



ind i det inderste af bugten 



a 



/t 



;; 



slagteri. 



En flok hvidflsk var af disse blodt0rstige dyr blcven 



en bugt 



omegnen af Godhavn, 



og do bleve der i ordcts 



1) Foredrag af etatsraad Fsricht om spEekhugg-eren (l)elj}himw orca). Oversigt 

 over det kgl. danske Videiisk. Selsk. Forh. 9do Mai 1862. 



^ 



^^■^ 



