158 



talder den, ardluk. Med sin styrke, sin hurtighed og sine uliyggeligc 

 tsendcr kan denne, naar den en cnkelt gang angriber, i et 0ieblik gj0rc 

 det af med en kajak, og for den bar selv eskimoerne frygt; men det af- 

 holdei" ham dog ikke fra at angribe den, naar leilighed byr sig. 



Ogsaa de store hvalcr drev de f0r i tiden fangst paa. Dctte skcde 

 dog fra de store konebaadc, hvori der da var mange mennesker, msend 



og kvinder. 



Til denne fangst „udruste do sig", 



siger Hans Egede, 



;; 



deres st0rste stads ligcsom til bryllup, ellers skal hvalen skye for dem; 

 tbi ban fordrager ikke urenligbcd. Hvalen blev barpuncret fra forstavnen, 

 men det hsendtc jo undertiden, at den da ved et slag med balen kunde 

 knusc baaden eller kantre den. Ofte var m^endene saa dristige, at de, 

 naar bvalen begyndte at udmattes, sprang op paa dens ryg for at stikke 

 den ihjel. Denne fangst forokommer nu sjeldon." 



GuLDBEEci bar givet en ndmerket oversigt over, hvad man ved om 

 nordmsendencs f0rste hvalfangst. Det er almindelig bekjendt, at kong 

 :ilfred den store af England fra nordmandcn Ottar fra Holgeland flk en 



meddelelse, hvoraf det fremgaar, at ban i aaret 890, tre dagsreiser nord 



■m 



for sit hjem (i den nordbge del af Troms0 amt eller Finmarken), drev 



Disse hval var nok delvis hvalros, 



hvalfangst. 



msengde 



brugte huden til skibstauge. 



som dcngang fandtes 



i Norge; thi Ottar drsebte selv sjette 60 paa 2 dage 



og 



ban 



Der tales ogsaa om mange andro bvaler. 



men som Gulubeeg anf0rer, or det vel sandsynligt, at fangsten bar „ind- 

 skra^iket sig til at drsebe de paa sine steder ilanddrevne dyr eller til at 

 jage bvaler, der gik i trange fjorde eller havbugter; der sta3ngtcs indc, 

 for derpaa ved mange folks forenede anstrcngelser at dra^bes. Under 

 alle omstsendigbeder synes nordmsendene saaledes kun leiligbedsvis at 

 have drevet hvalfangst, og ikke at have deltaget i den st0rre bedrift 



paa dotte omraadc." 



Den egentlige store hvalfangst viser sig nn ved nsermere betragt- 

 ning ikke at kunnc skildres overet, den bar nemlig bavt sserdeles for- 

 skjobigc former eftcr de forskjeUige nationers maade at arbeido paa og 

 efter de arter af hvalerne, som bar vseret fangstens gjenstand 

 eller rettere sagt dens bovedsagelige gjenstand.. 



Det bedste overblik faar man A^istnok ved i al kortbed at skildre 

 hvalfangsten og dens historte i 4 afsnit, nemlig: 



1. Den yeldste hvalfangst. Fangsten af Gr0nlandshval og Nordkapcr. 



2. Kaskelotfans-sten. 



t) 



3. 



4. 



Bottlenosefangsten. 

 Yor tids flnbvalfangst. 



\ 



\ 



