

191 





f 



f 



\.. 



^ 



t 



t 



afliaengigiicd 



af de vekslendc silde- 



vedkommende synes altsaa dens 

 vandringer til overfl0dighcd fastslaaet. 



Af det forcgaaendc kapitel saa vi endvidere, at hvalerno foretager 

 sa^rdeles store vandringor, at dcr i Finmarken er fanget hvaler mod 

 amerikanske harpuner i sig, og det har i overensstemmelse hermcd vaeret 

 anseet for urimeligt at antage, at hvaler, der om sommeren var i Fin- 

 markshavet 



og 



om A'intcren under Amcrikas kyster, som blaahvalen, 

 skuUe kunne blive udryddet eller formindsket i antal, al den stund der 

 fandtes m^ngder af samme art hvaler andetsteds. 



Paa den andon side har vi i dette kapitel under vor skildring af 

 hvalfangstens historie seet, hvorledes det gjentagende har hsendt, at en 



opblomstrende hvalfangstbe drift hai 



fserre. 



maattet standso; fordi hvalerne er 



l^levet fserre 



og 



kaskelotfangstens vedkommendc 



og at der f. eks. for Spitsbergenfangstens og 



de sikreste beviser for, at 



foreligger 



hvaJbestandens aftagcn skyldtes hvalfangsten. Man erindre, hvorledes i 

 tegyndclsen af dot syttende aarhundrede hvalfangerne fangcde gronlands- 



i Spitsbergens fjorde, hvorledes de saa maatte S0ge langs 



Spitsbergen til Jan Mayen 



lival i masser 

 iskanten fra 



og 



Island, saa derpaa ind i 

 nsesten ikke kan Andes nogen af disse 



Davisstrsedet, medens der nu 

 Gnormt vterdifulde dyr. Man erindre fremdeles, at de amerikanske 

 taskelotfangere har seilet alle verdenshavene rundt for stadig at maatte 

 flytte fra sted til sted, 



eftersom bestanden afto£>". 



Naar 



hvalfangstkommissionen 



af 1890 siger, at en henvisning til 



sammenligning med fangsten af grenlandshval i anledning af sp0rgsmaalet, 



^in hvalbestanden kan aftage, „maa bero paa mindrc kjendskab til for- 

 hold 



one-, og at 

 ^ig'ger mindre 



,,grunden 



til den aftagende spckulation 



hvalfangst 



u 



saa 



J 



udtalelse for 

 vedkommende. Thi et dyr, som kan koste op til 



slige 



msengder, at man kunde ha udsigt til at fange et 



Det forekommer mig 



hsevet over tvivl, 



at 



i en aftagen af hvalen end i de nedadgaaende tranprisei 

 kan jeg iallefald ikke finde nogen tanke i denne 

 S'r^nlandshvalens 



47000 kr., kunde dot vel altid l0nne sig at gaa paa jagt efter, om de 

 ^are fandtes 

 ^neste et. 



^_oldsom grad er bleven formindskede i antal, og hvad der synes mest 



^i*^ndommeligt ved fangstens historie, er den omstsendighed, at trods at 



^^^iilandshvalen forekommer om sommeren, og kun om sommeren, 



. ^^t fra Spitsbergen til Gr0nland, saa blev den f0rst udryddet eller 



^^fald meget mere sjelden ved Spitsbergen, medens den endnu var i 



^^ngde ved Jan Mayen. Det synes af gr0nlandshvalfangstens historie 



fremgaa, at et vandrende dyr har kunnet fordrives fra 

 ^^eder, hvo 



disse dyr i en 



at 



r det kun ophoidt sig en del af aaret. 

 Og dette er ikke enestaaende forhold inden de erfaringer, man har 

 ^^ de store vandrende pattedyr. 



