*1-^- 



208 



^1 



For fiskerne staar det ellcr stod det iallcfald i tidligcrc tidcr som 

 om det var hvalen, som drev hele fiskcmasserne tillands; man mcntc at 

 den var skyld i hole fiskcindsiget. At dctto ikko er tilfoldct or for- 



Iseng-st "bcvist og vistnol- 



ogsaa 



to 

 1 



dot store og helc erkjendt. Man ved, 



at silden og loddcn under vaarsildfisket og loddcfisket S0gcr ind mod de 

 flade sandige bugter og sund for at Iscgge sin rogn paa sandbunden. Og 

 for loddens vedkommende har vi af de foregaacndc kapitler faaet et md- 

 tryk af, at dette loddens indsig cr en ganske andcn og stor begivenhed 

 end, at den kan tsenkes fremkaldt af hvalcrne. 



Yi har i den udf0rligo fremstilling af torskons liv og vandringer 

 scet en stor lovmsessighed fra skreiindsigene paa Nordlandsbankorno, der 

 er kjcndtc gjennem 1 000 aar, til yngelens, 

 fisks vandringer ind og ud af 0stliavet. 



Vi har sect isgrsenscrne og polarvandet i en stor hue nserme sig 

 Finmai-kens kyster, vi har scet nseringsdyrcne d0 bort og alle do st0rre 



ungfiskcns og den voksne 



arktiske dyr, fisk, fugi og hval fjcrne sig fra isens regioncr og nserme 

 ,sig den norske kyst. I marts ifjor kunde „Michacl Sars*' dampc nogle 

 mil udenfor kystcn og se det v^ldige brug af alker og fngl strsekko 

 sig hclt fra Fiskerhalv0en til Tanaf^jorden, som vi ovenfor har skildrct 

 det. Og at dctte indsig ikke skyldcs do i forhold til dcttc fa3nomcns 

 st0rrelse faa hvaler, som man kundc iagttage, er nu vistnok almindelig 

 ancrkjendt og paastaacs ikkelsenger med nogen styrke nogctsteds. 



Derimod frcmholdes af fiskerne, at skj0nt hvalen saaledcs ikke ex 

 i det store indsig, kan den faa stor indflydelsc paa indsigets gang 

 inde under kystcn. Man siger oftc, at hvalen jager loddcn eller silden 



/v 



aarsag 



nsermere land, og at derved mange stasng, som ellors ikko vilde blcvne 

 jort, har fundct sted. Endvidere, at hvalen bringcr ,,r0rc i sj0en". 





msengdor 



Under sildcfisket mod drivgarn er det saaledcs almindelig ancrkjendt og 

 ganske sikkert, at mange gode fangster af sild er gjort, naar hvalen har 

 sat silden i bcvsegclse og derved bragt dc ganske stillcstaacnde silde- 

 masser til at „gaa paa garnene'', mens garn, som stod midt i 

 af slid, hvor ingen hval var, har staact udcn fangst. Ligcsaa mener 

 finmarksfiskcrne, at flsken bedre bider under den bcvsegclse, som hvalen 

 kan ssetto i loddemasscrno. 



I alle disse ting Andes der efter min mcning mcget sandt og mange 

 rigtige iagttagelser. Sp0rgsmaalet cr imidlertid ikke, om der Andes sand- 

 hed eller ikke i disse ting, men hvilken betydning og storrelse fseno- 

 mencrne har. Spcciclt er det af vigtighed, at udrede dcttc for det f0rste 

 sporgsmaals vedkommende, nemlig i hvilken grad hvalen bidrager 

 til at bringe fiskemasserne user land. 



Dette sp0rgsmaal har, som man vil have sect af den ovenfor givno 

 fremstilling, spillet en stor roUe i striden mellem fiskeri og hvalfangst. 



% 



t 



_^^i-i 



