210 



at dcr ogsaa i tidligere tider 

 (Se herom livalkommissi- 



25 aar, men f0r den tid var der store aarvisse, ja gjennem lange tids- 

 rum historisk kjendte fiskerier i Borgundfjorden. At her liverken liner 

 eller hvalen liar spillet nogen rolle er solvf0]gclig ganskc sikkert, og det 

 synes lieraf at vsere berettiget at trsekke den slntning, at det heller ikke 

 for Finmarksflskets vedkommende er linerne og ei heller hvalen, som er 

 den store aarsag til, hvorledes torskens indsig nu arter sig, og det saa- 

 meget mere som dot er historisk bckjendt, 

 har vseret lignende vekslinger i fiskenes gang. 

 onens historiskc udredning). 



Selv om det iniidiertld ikke er hvalen, som bestemmer de store 

 forhold, saa udelnkker erkjendclsen heraf ikke den antageJse, at hva- 

 lerne naa,r de er tilstcde i ma^ngder'kan bidrage til at 0ge fisket ved i 

 mindre grad at befordre et indsig nsermere ind mod land, og er der al 

 grnnd til at antage, at fiskernes hyppige meddelelser herom er fnldt ud 

 korrckte. 



Hvad er nu aarsagerne til fiskens lunefulde vandringer snart fjernere 

 snart nsermere land? Dette sporgsmaal kan kun besvares ved Isengere 

 tids erfaringer baseretpaagrundige rinders0gelser, som krsever aars arbeide, 

 og har jeg kun havt anledning til atudf0re faa saadanne. Det synes mig 

 ikke usandsynligt, at fjordenes kolde vandmasser og den i kapitel 1 



skildrede vestgaaende Hvidehavsstr0m her maa spille en stor rolle. At 



udrede dette og da sserlig, hvor stor rolle den i 

 vigtig og interessant opgave for fremtidige studier. 



tilfselde spiller, er en 



Ser vi nu tilbage paa den ovenfor givne fremstilling af hvalens 

 betydning for fisket, saa kommer vi til den slutning, at hvalen (finhvalen) 

 i mange tilfadde er af stor betydning for fiskernes bedrift, og da dels 

 som syner, det vil sige varsler af fiskens tilstedovserelse, dels ved at lette 

 fangsten (som paa drivgarnene og under juksefiske), dels ved i mange 

 tilfselde at bringe sild og lodde nsermere kysten. Paa den anden side 

 finder vi, at antagelsen af hvalen som hovedaarsagen til flskets hole 

 gang og udbytte i de forskjellige aar er feilagtig, ligesom denne paastand, 

 der altid liar va^retlet at giendrive i striden mellem fiskeri og hvalfangst, 

 har skadet fiskernes synspunkter, fordi dens uholdbarhed selv af mange 



fiskere blev indr0mmet. 



I striden mellem fiskerne og hvalfangerne har det nu vseret anf0rt, 



at selv om finhvalen saaledes gJ0r en del nytte, saa opveics dette dervcd, 

 at den selv jo tilintetgJ0r store meengder sild og lodde. 



Og hvalen har 



af den grund ligefrem vseret betegnet som et „skadodyr . Det er imid- 

 lertid min tro, at dette ikke kan til]a?gges nogen betydning, da disse 

 .stimfiske utvivlsomt er tilstede i slige A^seldige msengder, at man i en 

 overskuelis" fremtid vistnok ikke beh0ver at nsere nogen bekvmring mod 



r^ 

 'i 



"V 



> 



\ 



r" 



