214 ~ 



side varig fremover gjennem tiden under rimelig beskatning af bestanden 

 kan l0nne sig, udeii at den dervcd skader fiskerierne. Dctte synspunkt 

 vil kunne gives desto mere vsegt, om det erkjendos, at det kun er en 

 enkelt hval (finhvalen), som bar betydning for lislierierne. Naar det 

 gjselder de store landdyr, S0ger man jo, selv om man ssetter aldrig saa 

 meget pris paa dem, at h0ste rimeligt udbvtte af dem uden at skade 



bestanden. 



Hertil skal vi senere komme tilbage, 



efterat vi f0rst videre 



bar betragtet sp0rgsmaalet, hvilke f0]ger det opstillede krav 



totalt 



forbud 



vilde have. 



dot 0ieblik don maa antages at ville paaf0re en del af 



statens borgcre saa store tab som 



Der reiser sig i anledning dette af sig selv dot sp0rgsmaal: Paa 

 hvilken maade kan en foranstaltnina" som totalt forbud af hvalfana'sten 

 iverkssettes, i 



det, at de anlagte ctablissementer 

 ssettes ud af virksomhed og dermed gJ0res v^rdil0se. 



Fra enkeltc hold har det v^eret anf0rt, at hvalfangerne faar finde 

 sig heri uden erstatning, naar deres bedrift skader de langt vigtigere 



Paa den anden side har der vseret fremholdt, at dette vilde 

 Ysere en uretfserdighed fra statens side og staa i strid mod statens frem- 

 gangsmaade i lignende tilfselder, som tidligere er indtrufne. Det er ikl^e 

 udelukket, at afgJ0rclsen af dette ' sp0rgsmaal f0rst vilde blivc at tr^ffe 

 af landets domstole, en afgj0relse, hvis udfald ikke kan vidcs paa for- 



— s^rlig for 



flskerier. 



Den 



haand. Da dot imidlertid har staaet for mig, som at det — 

 juridiske fiskeme Og doros arbeide for sin bedrifts fremtid — - maatte have betydning 



at have dette sp0rgsmaal saavidt paa dot rene, som det paa forhaand er 

 muligt, har jeg s0gt herom at erhverve mig en sclvstsendig opfatning, og 

 jeg kan i dennc henseende fuldt ud slutte mig til f0lgendc iidtalelse ora 

 sp0rgsmaa!et5 som statsadvokat Ui'bye, Troms0, velvilligliar ghctmig: 



side. Hr. Ur- 



"byes udta- 



lelse. 



SI 



r^ 





„Naar jeg skal udtale mig om, hvill^e indsl^rsenkninger staten er 

 berettiget til at gJ0re i fangst og tilgodcgj0relse af hval, maa paa forhaand 

 siges, at om mange af de sporgsmaal, som her opstaar, er dot vanskeligt 

 at udtale nogct sikkert. Ilverken i lovgivning eller rctspraksis har man, 

 saavidt mig bekjendt, belt analoge tilfa^lde, og navnlig gjselder dette 

 sp0rgsmaalet om totalfrcdning o: absolut forbud mod fangst og til- 

 godegJ0rclsc. Da solve fangsten for en stor del foregaar udcnfor rigets 

 territorium, opstaar ogsaa af den grund her sa3rsp0rgsmaal. 



. Jeg skal f0rst behandle indskrsenkninger i solve fangsten. 

 At staten for sj0territoriet kan give hvilliosomholst frednings- 

 bcstemmelscr er selvsagt. Da imidlertid den udenfor dette drevne fano-st 

 maa vsere af sammo betydning for fiskerierne som den paa sJ0territoriet 

 drevne ialfald forsaavidt, som den medf0rer en formindskelse af hval- 

 bestandcn, maa iinders0geSj om staten kan give fredningsbestemmelser 



1^7^--- 



