216 



Yirkningemc af et forbud mod tilgodeg-jorelse af hval; jeg kan derfor 

 hcnvise did. 



Jcg tror ncmlig, at skal man opnaa noget effektivt, kan man ikke 

 n0ie sig blot mcd bestemmelser, som cr rettedo mod fangs t af hval. 

 Disse vil som fer nsevnt ikke hindre udlsendinger i at jage lival ndenfor 



er at befrygte, at fredningsbestemmelserne 



tcrritorialgrsensen, og 



det 



vilde blive S0gt omgaact dcrved, at solve fangstfart0ierne eiedes og dreves 

 af frcmmede landcs midersaatter. Forbudet maa derfor i tilfselde rcttes 

 ikke blot mod fangst, men ogsaa mod tilgodegJ0relse af Irval paa norsk 

 grund, og det uden liensyn til, om hvalen er fanget indenfor ellcr ndenfor 

 territorialgrsensen. Ogsaa ved et saadant forbnd maa man imidlertid 

 have for 0ie, at det ikke vil hindre udlsendingers fangst langs kysten, 

 og selv om dette for tiden antages at vsere af mindre betydning, maa 

 man formentlig regno med den muliglied, at nye stationer kan oprettes 

 eller de gamlc optages paa Murmankysten, hvis totalfredningen i Norge 

 medf0rte on vsesentlig 0gning af hvalbestanden. 



Med hensyn til statcns ret overfor de bestaaende hvaletablissementer 

 eller nye saadanne bomerkes: 



Utvivlsomt er staten berettiget til at forbyde anlseg af 

 nye etab lis sem enter. Herved krsenkes ingens ret, og der er jo ingen, 

 som vil have noget sserligt fundament for skadoserstatning. 



Saafremt et anlseg nedbreender eller 0del3egges paa 

 anden vis, er staten ogsaa berettiget at forbyde dots gjenop- 

 forelse uden crstatning. Ekscmpel paa lignende bestemmelse har 

 man bl. a. i den nye bygningslov af 27de juh 189G § 70. Smlgn. ogsaa 

 Ketst. 1877 s. 673. 



Viderc maa staten vaere berettiget til at bostemme, at 

 saafremt driftcn af et anl^g efter lovens ikrafttr^den ned- 

 lEegges en bcstcmt tid, kan gj enoptagelsc af driften forbydes 



uden erstatning. 



Smlgn. ogsaa her don citerede 



70 i den almindolige 



bygningslov, som gj0r gjenoptagelse af driften bl. a. ved trankogerier, 

 fabrikker for tilvirkning af lim og gjsdningsstoffe afh^no-it'- af rooulerins-s- 



'-^n lignende 



komraissionens tilladelse, naar de har V2eret nedlagt 1 aar. 



bestemmelse har man i lov om ildsfarlige gjenstande af Vs 1871 § 22, 

 sidste punktum. 



I de n^vnte tilf^lde synes neppe heller nogen bilhghedsgrunde at 

 tale for erstatning. 



Det vigtigste sporgsmaal er imidlertid det, om staten uden erstatning 

 kan forbyde, at de nu bestaaende hvalfani:>'erotablissementer for fremtiden 

 nyttcs til tilgodegJ0relse af hval. 

 er til hinder for uden erstatning at give et saadant forbad, har staten 



Hvis det antages, at grundlovens 



97 



V 



I 



