4 



•> 



221 



dcsto mere 



det overfor dissc faa en ekspropriationsartet karakter, og- 



Ogsaa det liensyn A^il 

 at man her indskrsenker eller 



syncs billighed at tilsige, at crstatning gives. 



sandsynligvis blive taget 



botragtning, 



stanser en bedrift af liensyn til en andcn. 



Som resultat af den anstilledc unders0gelse kan s^ttes: 

 Vil man indfsi'c et forbnd mod fangst eller tilgodegjerelsc af hval, som 

 medf0rer on vsesentlig forringclse i de bestaaende etablissementers vserdi, 

 kan man ikke ssette nd af betragtning, at et saadant forbud muligvis 

 eller endog sandsynligvis vil have til folge erstatning til etabhssementcr- 

 nes eiere, og altsaa ikke knnne gives uden betydelige 0konomiske ofre. 

 Derimod vil forbud, som ikke har dcnne virkning, kunne gives ndeu 

 erstatning, og det samme gjaelder forbad mod opf0relse af nye, gjenop- 

 f0relse af nedbrsendtc eller gjcnoptagelse af i en vis tid 



anlseg. " 



ncdlagtc 



^■^ 



Af denne hr. statsadvokat Ukbyes udtalelse vil det formentiig for 



enhver fremgaa, at man maa regno med den forndsa^tning, at domstolene 

 eller ogsaa den lovgivendo magt selv kun vil tillade den saakaldte totale 

 fredning af hval g'jenncmf0rt mod erstatning af dot hvalfangerno derved 

 paaf0rte tab. 



Som ovenfor antydet or det min mening, at dette ikke burde af- iviit forsiag til 

 slm^kke fra kravets gjennemf0relse, saafremt dot ansaaos n0dvendigt for freduing. 

 fiskerierne. Det er imidlertid min tro, at det vilde Vc^re sa3rdoIos uheldigt 

 for vor fiskerbefolkning selv, om den vilde sajtte alio sine krav og 0nsker om 

 arbeide for fiskeriernes ophja3lp ind paa det one store kort — okspropriation 

 af hvalfangsten — hvilket — paa grand af kravets st0rrolse — selvfolgelig . 

 i lange tider vilde virke hemmende paa opnaaolsen af alio andre maal. 

 I det f0lgende 'kapitol skal jeg mermere s0go at ndvikle min opfatning ' 

 af, hvad dor i forste raskko syncs paakrsevet for at ophj^lpe det uord- 

 ligste Norges fiskericr; her skal jeg gaa over til overveielsen af sp0rgs- 

 niaalet: Hvad kan der og b0r der gj0res for at rcgnlere forholdot 

 mellem fiskeri og hvalfangst og for at bovaro flnlivalon for fiskerierne? 

 Kan her overhovedet noget gJ0res, der har vserdi for flskerierne og som 

 ikke umnliggj0r hvalfangsten? 



De store pattedyr paa land fredes, som bekjcndt, paa den maado, 

 ^t man fortrinsvis forbyder at jage eller dr^ebe dem i den del af aaret, 

 ^a ungen bringes til verden og folger moderen. If0lge Guldeergs 

 ^nders0golscr (se fjerde kapitel) kastes finhvalens nnge i aarets f0rste 

 ^aancder, oe i mai maaned (1883) har man i 0stfinmarken sect „cn 



sammen med en del voksen finhval, dor viste sig over 



og fraadscdc i loddestimerne. De 



^as8e „anghval 



1 



hole Varangerfjorden, idet 



de gik 



