223 



> 



V 



i 



X 



1 





Med liensyn til den form, hvori fredningsbcstemmclsen i tilfelde blev 

 at fastslaa, da staar dct for mig, at det oftc foreslaaedc forbud mod 

 tilgodegj0re]se af hval — i dotte tilfselde altsaa finlival i tiden Iste januar 



til Site mai 



ikke or den heldic'ste form. 



Jeg mener, 



at der ingen 



■betsenkeligboder kan vsere ved at fatte den bestemmelse, at det ligefrem 

 forbydes norske borgere at jage, drsebe eller anskyde fin- 

 hval saaA^el indenfor s^om udenfor territorialgrsensen i n^vnte 



tidsrum 



For det f0rste er der i ha..vet ndenfor det nordligste Norge 



saaledes at norske borgere derved ikke 



ingen iidenlandske konkurrenter, 



vil blive vserre stiEet end andre landes borgere. 



talt 



Der bar vistnok vseret 



om tysk hvalfangst drevet fra BJ0rn0en, men — forudsat at der 

 tales om hvalfangst drevet som forretning — er der vistnok ingen grund 

 til at antae^e, at dette vil ske. Ved BJ0rn0cn skydes desnden vsesentlig 



to"^? 



b 1 a a h v a 1 



og dcnne ci 



regelen utilgjsengelig f0r Iste juni. Ved 



Murmankystcn er hvalfangsten ligesom i den 0st]ige del af 0stfinmarken 

 op]i0rt som ikke bnsom. For det andet er jo den hole territorialgr^nse 

 etpaa norske statsbcslutninger livilende begreb og der kan ikke indsees 



nogen vanskelidied 1 



at give bestemmelser for norske 



udenfor denne gr^ense. 



borgere ogsaa 

 Parallel hertil haves fra den engelske lovgiv- 

 ning, som forbyder engelske undersaatter at anvende vissc fiskeredskaber 

 udenfor det havomraade, som Storbrittanicn anser for territorialomraade, 

 og dct trods at dette forbud ikke anerkjendes af andre nationcrs 

 fiskere. Majoriteten i hvallovkommissionen af 1890 afgav ogsaa forslag om 

 politibestemmelser for hvalfangsten udenfor territorialgra^nscn. 



Alene paa ,,blaasten" kan nu hvalfangcrne i lang afstand kjende de en- 

 kelte arter. Saaledes bl^ser kn0lhvalen en ganske kort og bred (tyk) 

 dampstraale. Finhvalens og blaahvalens blaast har most indbyr- 

 des lighed, men blaahvalens er mere jevn og lig en h0i dampstraale, 

 medens finhvalens f0rst er ganske tynd og 'opad breder sig ud til en 

 fontsenehgncnde sf0vsky. Seihvalen og vaagehvalen kjendes allerede 

 Ved den ringere st0rrelso ud fra de ovenncevnte trc hvalarter. 



Da saaledes enhver hvalfangcr allerede paa lang afstand kan kjende 

 ^n finlival fra de andre hvaler, synes mig den most praktiske maade at 

 frede finhvalen paa at maatte v^ere den, at dot i sin almindclighed 

 forbydes at gJ0re jagt paa og drsebe den i det na?-vnte tidsrum. 



Mit forslag gaar derfor ud paa^ at lovens § 1 (se ovenfor) omfor- 

 ^ndres saaledes: 



„Det skal vsere forbudt at jage, anskyde, drsebe eller 

 ^landbringe fin hval, (l^alsenoptera musculus), i tidsrummet 

 ^I'a Iste januar til udgangen af mai." 



Foruden at lovens nuvserende § 1 saaledes vilde bortfalde, vilde 

 ^8'saa den, paa dette lovbud byggcdc plakat af 17de december 1S9G blive 



