230 



Forestilhn- 

 gen om 



lykkeligere 



s van due 



tider. 



Ja man kan endog- forstaa, at det kan fremkalde bitre f0lelser overfor 

 dem, hvis arbeide har mere held mcd sig, saamegct mere, som disse i 

 regelen ikko er hjemmeh0rende og* trods dette h0ster det rigeste udbytte 

 af de sparsomme herlighederj Finmarken byder paa. 



Under disse forhold har forestiUingen om lykkehgere svundne tider 

 bragt det 0nske til at vokse sig st0rrc og st0rre, at de gamle driftsforhold 

 maatte vende tilbage. Sendenfjelds har man tsenkt tilbage paa de tider, 

 da fjordene skal have vseret fulde af fisk, og man alene i en liden baad 

 kunde drive et tilstrsekkeligt ■l0nnende fiske, og man har troet at kunne 

 faa saadanne tilstande til at vende tilbage ved at frede og formere den 



r 



,,fiskebestand", som man troedc saa yderlig formindsket af fiskeriet. I 



Fig. 73. Agndamper onigivet af fiskerbaade i Finmarken. 



Finmarken har man ment ved forbud af hvalfangsten at kunne faa be- 

 driften omlagt til jukscflske igjen. 



Ved disse forestillinger or man imidlortid cfter alt, hvad der foro- 

 ligger til sagens bcd0mmelse, slaaet ind paa en feilagtig vci. 



S0ndenfjelds har der vistnok til regelmsessighod aldrig vseret det 

 paradis, man tror at have tabt. Fjordene har vistnok altid med und- 

 tagelse af vissc kortere dele af aaret og enkelte sserlig gunstige porioder 

 vseret fattige; men de smaa fordringer til livet og de smaa markeder for 

 varen har dcngang havt megct Icttcre for at blivo tilfredsstillcde end nu. 

 Og hvor priselig end befolkningens viljc or til at underkaste sig do 

 strcngeste forbudslove, saa er dette dog ikke den store vei til bcdriftens 

 ophjselp og udvikling. 



"'-■"'- JM"^—'-^^-. - - -^r.^^:-^i-'-^-.^ m =- ,^-^ 



r '—iJ-^-'-Hi--'-'-"*^ 



