i- 



235 



Fors]ag til 



fors0g b0r gj0res og for mig staar dot saadan, at f0]gende plan er den 

 mest anbefalelsosvserdige: 



Ved at give laan paa gunstige bctingclser til et st0rrc antal flskere 

 skaffer statcn dissc godc sk0itcr, mod at do aarlig afgiver bcretning efter laai/tii 

 en nsermere udarbcidet plan for sin bedrift i det forlobne aar. Disse be- skeitev. 

 retninger offentliggjorcs, og et bel0b gives aarlig til bidrag for de dygtigste 

 til fors0g paa felter udenfor de almindclioc. 



Ved en saadan foranstaltning vil opnaaes, at man faar gjovi en 

 stor msengdc fors0g paa, hvorledes sedygtige fartoier kan klare sig i 

 Finmarksliavet, og at disse fors0gs resultater blir bckjendt for alle. 

 Kaar det da ved de vundne erfaringer almindelig er konstateret, hvad 

 der er at gj0rc, kan sagen optages til fornyet overveielse, uden at 

 staten er bunden, som tilfseldet f. eks. er med et laanefond 

 giver nye laan ud. 



Forhaabentlig vil det vise sig, 



der. stadig 

 at bofolkningen efter 



fors0gets afslutning kan fremme sin bcdrifts videre udvikling ved hj^lp 

 af do almindeligo laanefond. Et saadant forsog vil ogsaa, sclv cm dot 

 Isegges noksaa stort an, falde langt billigerc og indvinde langt mere er- 

 faring end almindelige fiskefors0g, naar forst saadanno er gjort 

 saalangt, at en flaade af gode fartoier vover at bea^ive sia 

 udenfor de gamle felter. Det er at haabe, 

 vsere saa lans-t i Finraarken. 



Et fors0g som det ovenfor skitserede vil selvf0lgelig maatte gjen- 



Jeg vil 

 da donne bogs hensigt kun er i sin 



at vi i nddv fremtid vil 



nemarbeides i alle detailler f0r et bestemt forslag fremsa^ttes. 



ikke her fremssette noiret forslag, 



almindeliahed at antyde de maal og veie, som for mig staar som de 



^ 



rette. Jeg vil dog ikke undlade rent eksempelvis og uden dermcd netop 

 at udtale noget bestemt vedkommende bel0benes st0rrclso at omtale, 



hvorledes et saadant forslag 



A'ilde stille 



sig. 



Jeg vil da nt^Bvne et 



eksempol, der synes mig at vise, hvorledes et fors0g, selv om dot lagdes 

 an i stor maalestok, vil kunne gj0res med rimcligo omkostningcr. 



Tajnker man sig, at staten satte 100 gode sk0iter liver til en pris 

 af 4000 kroner igang paa slig en pr0vedrift, vilde altsaa statens udL^g 

 hermed blive kr. 400 000; hvis man forudsa^tter, at fiskerne selv f. eks. 

 betaler Vs kr. 350 000. Lad os imidlertid eksempelvis forudssette 

 kr. 400 000. Efter SVs 7o rente vilde dette udlc^g koste staten 

 kr. 14 000 aarlig; forlanger staten af fiskerne 2 % rente blir det aar- 

 lige rentetab kr. 6000.00. Assurerer endvidere staten samtliire fart0ier 

 selv til fuld vserdi mod at afkrseve fiskerne 3 7o, vil den antagelig hcr- 

 ved (efter tidligcre erfaringer at d0mme) tabe ca. 1 7o af bcl0bet 

 (kr. 400 000) = 4000 kr. Statens aarlige tab skulde altsaa blive 

 kr. 10 000 i det f0rste aar, i de f0lgende aar vilde dette ved afdrag af 



':<''■ 



